208 
Andr. M. Hansen. 
tydeligt tilskud i den kolde, tørre østlige del av brælandet, 
den vil derfor avbænge væsentlig ay bræ-væksten i et belte, 
som ligger op til bræaksen, og som endnu mottar en god del 
av bavfugtigbeten. 
I en meget betydelig del av storbræens kontinentale side vil 
bevægelsen bli rent passiv, bræen vil bli slmdt frem mot randen 
som et umåteligt isflak, drevet av trykket fra den del nærmest bræ- 
aksen, hvor bræen får stærkere tilvækst ved en større nedbør. 
En bræ av denne natur vil nødvendigvis gi en ganske 
anden erosjonsform end kystsidens levende jøkler. Så langt 
fra at grave dype, isolerede bækkener må en sådan isplate, 
der skyves frem, tvertimot jevne til. Når dens tykkelse er 
sunket til et vist mål, vil den i stedet for at erodere sig ned- 
over endog miste kraften til at føre videre alt det materiale, 
den bar skuret med sig, den vil begynde at avleire dette og 
bygge sig selv op til stadig høiere nivåer over det stadig 
voksende sedimentunderlag. Dannelsen av Nordeuropas og Nord- 
amerikas uhyre avlagringer av jøkeller, till, bundmoræne må bli 
uforståelig, sålænge man kun tænker på levende jøkler lik de nu- 
værende europæiske eller Grønlands fjordjøkler, men forklares meget 
let, når man tænker sig bræen som en ikke særdeles mægtig, død 
isplate, der skyves passivt frem over underlaget av brætrykket 
bakenfra. 
Denne motsætning mellem de to bræbevægelsesformer og 
deres virkning på undergrunden kan ikke fremliæves stærkt 
nok. Yi bar på den smalere, mildere og nedbørsrike kystside 
jøkler, der kun næres av den store nedbør på dem selv — på 
samme måte som botn-bræerne. Deres erosjon må forsåvidt 
også virke på lignende måte som botn-bræerne. Man kan også 
ber bruke billedet av en siddende mand, der uavladelig glider 
i sætet, også ber må man få dype, bratsidede erosjonsbækkener 
ved denne siddende og glidende bevægelse på stedet. De store 
vestlandske fjorde kan derfor med fuld ret sammenstilles med 
botnerne — i motsætning til fjorddalene, bvis erosjon skyldes 
en jøkelstrøm fra en bakenfor liggende storbræ. — Det ero- 
derede materiale vil først kunne avsættes foran jøkelen som 
endemoræner eller av bræelvene — som terrasser, når av- 
leiringen sker i hav eller indsjø. 
Den passivt fremskudte bræplate på den kontinentale side 
vil derimot, så længe den er mægtig nok til at erodere, frem- 
