224 
J. H. L. Vogt. 
Ved bessemering af kobbersten lykkes det at faa et ende- 
produkt, der kun holder tilbage en bagatel Fe-j-S, nemlig un- 
dertiden helt ned til under 0.05 % Fe og uden paaviseligt 
spor af S (her fraregnet enkelte stenperler, der vil flyde op 
til badets överilade); ved bessemering af nikkelsten derimod 
synes man ikke — eller i alle fald ikke uden extra stærk for- 
slagning — at kunne faa et nogenlunde Fe- og S-frit produkt. 
Under Pariserudstillingen 1889 blev mig opgivet, at man skulde 
kunne drive nikkel-bessemeringen helt op til 97 % Ni eller 
Ni fi- Cu, rest kun 3% Fe + S; de to analyser no. 5 og 6 
viser dog 90 — 92 % Ni eller Ni + Cu, omkring 7 °/ 0 S og 1.5 
— 3% Fe; i analyse no. 2 b er Fe-gehalten reduceret helt ned 
til 1.09 %. — Vistnok vil man antagelig ved større praxis 
kunne opnaa at faa reduceret Fe- og S-forurensningerne i ikke 
uvæsentlig grad ; de hidtil foretagne undersøgelser antyder 
dog, at omsætningen mellem NiS og NiO paa langt nær ikke 
finder sted med samme intensitet som omsætningen mellem 
CU 2 S og CU 2 O, af hvilken grund det er meget vanskeligere ved 
bessemeringen at faa metallisk Ni end metallisk Cu. 
Om forslagningen ved nikkel-bessemeringen har jeg for- 
holdsvis faa positive kjendsgjerninger at meddele; kun fik jeg 
under Pariserudstillingen 1889 den oplysning, at forslagningen 
ikke skulde være særdeles betydelig; bessemerslaggen ved 
produkt no. 5 blev mig saaledes opgivet at skulle holde 2 1 /2 % 
Ni (sandsynligvis i middel af den hele blæsning). — Spørgs- 
maalet om forslagningen er forøvrigt ikke af saa særdeles væ- 
sentlig betydning, som man ved første blik gjerne vil fore- 
stille sig, idet slaggen vistnok i hvert falt vil blive saa rig 
paa metal — dels paa forslagget oxyd og dels paa medrevne 
sten- eller metal- perler — , at den maa omsmeltes, 0 : tilsættes 
ved skjærstensmeltningen, hvorved Cu- og Ni-gehalternne for 
den allervæsentligste del vil gjenvindes. Om det tab, man 
derved lider, blir en bagatel høiere eller lavere, vil ikke in- 
fluere i nævneværdig grad paa processens økonomi. 
Saalænge sulfidet holder tilstrækkelig meget FeS tilbage, 
vil forslagningen af oxyder af Cu, Ni og Co kun være for- 
holdsvis ubetydelig; ved fortsat blæsning, naar FeS for største 
delen er fjernet, vil først Co begynde i relativt rigelig mængde 
at gaa over i slaggen, og derefter Ni. Nøiagtige détailler 
herom kan først leveres ved fremtidige undersøgelser af en 
