Mærker fra istiden i Namdalen. 
247 
blokke. Omtrent 1 km. i SO for kirken har vi atter en moræne, 
som ligeledes løber fra NO mod SW tversover den indsænk- 
ning, der i sydøstlig retning gaar fra Yemundvik kirke til 
Skage i Overhalden. 
Yed opland i Flatanger er der tversover dalen foran gaar- 
dene en temmelig høi moræne (ca. 80 m. o. h.), der indeholder 
overveiende fint grns og paa enkelte steder viser lagning, saa 
man maa antage, den er lagt i vand. Rimeligvis har havet 
dengang staaet saa høit, at bræen har naaet nd i det med sin 
ende og her ndfældt sin moræne. Lidt længere mod øst har 
man foran det lille Harras vand en fremtrædende moræne, som 
væsentlig bestaar af grovt grns og store runde blokke. 
Endelig har- vi i fjorden NO for Foslandsosen en liden, 
men forholdsvis høi ø (ca. 35 m.), Løvøen kaldet, der, saavidt 
man kan se, udelukkende bestaar af grovt grus og runde 
blokke. 
Marine dannelser. 
Opefter langs Namsenelv og over Høilandet til bunden af 
Foldenfjord har man udstrakte lag af marint 1er. VedMediaa 
i Grrong paa østsiden af Namsenelv gaar disse lerlag op til 
175 m. o. h., ved Folmer, omtrent 12 km. ovenfor Harrans 
kirke, til 120 m. o. h., ved Solemsmoen lidt længere nede paa 
østsiden af elven til 150 m. o. h. og ved Rosendal paa Høi- 
landet til 130 m. o. h. I disse lerlag samlede jeg en del mus- 
lingskaller og sneglehuse. Professor G. 0. Sars viste mig den 
velvillie at bestemme disse molluskskaller, og herfor vil jeg 
frembringe min tak. 
Nedenfor anføres de vigtigste findesteder med de fundne 
arter. 
Rosendal, Høilandet (105 m. o. h.). 
Pecten islandicus Müll. 
Gyprina islandica L. 
Begge arter optraadte her i betydelig mængde. Skallerne 
af pecten islandicus fandles ofte hele og parvis i den stilling 
til hinanden, som de indtog, mens dyret levede. Dette viser? 
at lerlagene, siden muslingerne levede der, har lagt i ro og 
ikke været udsat for nogen forstyrrende indfiydelse. 
