250 
J. Eekstad. 
Paa Morænen foran Salsvandet (30 m. o. h.). 
Littorina littorea L. 
Cyprina islandica L. 
Cardium echinatum L. 
Angaaende det vidnesbyrd disse molluskskaller giver om 
naturforholdene i det hav, hvori de levede, siger professor 
Sars: „de tyder idethele paa et koldt, om ikke just fuldkom- 
men glacialt klima, og mesteparten af dem er littorale eller 
sublittorale former. Som ægte arktiske former kan nævnes: 
pecten islandicus, portlandia lenticula , astarte compressa, my a trun- 
cata var. udewaïlensis , natica clausa , macoma calcaria og nep- 
tunea despecta. Mere sydlige former er turritella terebra og 
aporrhais pes pelicani; men begge gaar for tiden ialfald nordlig 
til Lofoten“. 
Molluskskallerne optræder, saavidt mine iagttagelser stræk- 
ker sig, kun i lerlag, i grus eller sand har jeg derimod ikke 
kunnet finde dem. 
Y ed Engan ligger der et ca. 5 m. mægtigt lag af blaaler 
uden muslingskaller ovenpaa det skjælførende lag. Ved Havik 
er ligeledes det øverste lag uden muslingskaller, og det samme 
synes at være tilfældet overalt i Namsos præstegjeld, hvor ikke 
det øverste lerlag er skaaret bort af rindende vand. Hvor- 
ledes forholdet var paa Høilandet, kunde jeg ikke faa rede 
paa, da jeg ikke stødte paa skjæringer i leret, hvoraf lagningen 
kunde udfindes. I de lerlag, som forekommer i Namsens dal- 
føre ovenfor Grongs kirke, kunde der ikke åndes musling- 
skaller; men leret er uden sten og idethele af en saadan be- 
skaåenhed, at det maa være udfældt i vand. Efter sit udseende 
maa det sideordnes med blaaleret, som i Namsos prestegjeld 
ligger ovenpaa muslingleret. 
Ved gaarden Jørem, tæt ved et af mine findesteder for 
muslingskaller, kommer der en saltholdig kilde frem af jorden. 
Y andet fra denne kilde smagte salt og gav ved tilsætning af 
sølvnitrat et rigeligt bundfald af klorsølv. Leret maa altsaa 
indeholde klornatrium. Herpaa tyder ogsaa den omstændighed, 
at kreaturerne, som man fortalte, yndede at slikke paa leret i 
elvemælen. 
