Mærker fra istiden i Namdalen. 
253 
saa de strækker sig i længden ca. 9 km. Ved Ranem gaar, 
som ovenfor anført, sandlagenes mægtighed op til 30 m. 
Paa fladerne ved Grrongs kirke har man atter fluvialgrus 
i betydelig udstrækning ovenpaa lerlagene, hvorimod leret gaar 
frem i dagen ved den nedre del af Sanddøla, særlig paa nord- 
siden af elven. 
Ved Folmer i Harran optræder fluvialgruset med adskillig 
mægtighed, og naar man fortsætter herfra opover langs Namsen, 
forsvinder det marine 1er lidt efter lidt under sand- og grus- 
afleiringerne. 
Ved bunden af Vetterhusbotn og ved den østre ende af 
Salsvandet har man ret betydelige gruslag, som de forholdsvis 
smaa elve har lagt ovenpaa leret. Ved Duna i Vetterhusbotn 
er der lige ved husene to særdeles smukke terrassetrin. Det 
nederste hæver sig 20 m. op over den sandflade, hvorpaa 
husene ligger (15 m. o. h.), og det andet trin rager omtrent 
15 m. op over det første; følgelig har det nederste trin en 
høide over havfladen af 35 m. og det andet 50 m. Denne 
terrasse bestaar udelukkende af grus, og den synes at være 
resterne af det delta, elven har bygget op under en høiere 
havstand. Senere, da havet sank, har elven skaaret bort det 
meste af dette delta igjen. 
Ovenfor Duna i det nederste af Almedalen, en spalte reel- 
lem fj eldene, der fører i østlig Retning over til Høilandet, har 
man moræneartede terrassedannelser, hvis øvre rand ligger fra 
60 til 90 m. o. h. De snor sig langs nordsiden af elven med 
en høide af 30 til 40 m. og har oftest formen af en egg, hvis 
sider danner heldningsvinkler med horizontalplanet paa 30° og 
derover. De bestaar, saavidt man kan se af deres ydre, hoved- 
sagelig af fin sand og sandblandet 1er, men et stykke nede 
paa de skraanende sider stikker store blokke, dels kantede og 
dels runde frem, der særlig er talrige nede ved foden. Heraf 
maa man slutte, at der inde i terrassernes nedre del ialfald 
forekommer flytblokke. 
Det er sandsynligt, at der i denne trange dal har ophobet 
sig en mængde morænegrus under istiden. Det finere af dette 
har da elven i den postglaciale tid ført med sig længere og 
længere nedover dalen, eftersom havets niveau sank. Elven 
paa den ene side og de bække, der kommer nedover fjeldvæggen 
