380 
J. H. L. Vogt. 
Anslaar vi forbruget af kobber i 1894 til 300.000 tons, 
— hvilket utvivlsomt er noget for lavt, idet vi snarere kunde 
gaa ud fra 325.000 tons, — skulde altsaa et aarligt forbrug 
stort 600.000 tons være naaet allerede i 1910 — 1915, eller aller - 
senest i 1920. Og man maa vistnok ogsaa kunne forudsætte, 
at allerede før midten af næste aarhundrede vil det aarlige for- 
brug af Icobber være steget til 1 mill. tons. 
Det store spørgsmaal er nu: 
Hvorledes vil verdens kobber forekomster kunne møde et saa- 
dant kolossalt forbrug i fremtiden? 
Det er selvfølgelig umuligt at besvare dette spørgsmaal 
med sikkerhed; dog kan det have sin interesse at forsøge at 
skitsere nogle momenter til belysning af samme. 
Vi maa først fremholde, at der hidtil ikke er blev en paa- 
vist en eneste enkelt- forekomst eller et eneste grubefelt, som gjen- 
nem lange aarrækker har kunnet holde ud en aarlig kolos-produk- 
tion af f. ex. 75.000 à 100.000 tons , naar man, paa grand af 
kobberpriserne, har maattet indskrænke brydningen til kun 
at omfatte de rigere malme. 
Cornwall, som i begyndeisen og midten af indeværende 
aarhundrede var verdens vigtigste kobberproducent, var ud- 
tømt efter at have leveret F/± mill, tons kobber ; 
Fahlun, som indtil midten af indeværende aarhundrede 
var det vigtigste — eller i alle fald et af de vigtigste — (en- 
kelt-)kobberverk i den gamle verden, nærmer sig nu sin af- 
slutning efter at have leveret ikke fuldt Y 2 mill, tons kobber ; 
Chili , som var den vigtigste producent i perioden 1855 — 
1880, har nu, efter en samlet aareladning af 2 — 272 mill, tons 
kobber , maattet reducere sin produktion til halvparten af, hvad der 
fandt sted tidligere (1865—1885), idet mange gruber er udtømte 
eller blevne fattigere mod dybet; 
Spanien , som forlængst aldeles har distanceret Chili, sid- 
der vistnok, i det bekj endte Huelva-felt, inde med kolossale 
kis forekomster, men malmene er her gjennemgaaende temmelig 
fattige paa kobber , med i middel, selv ved de mest renomerede 
forekomster (som Rio Tinto og Tharsis), kun 2.75 — 3 % kob- 
ber (virkelig chemisk middelgehalt i den hele kismasse). Af 
denne grand vil malmens metallurgiske behandling altid falde 
temmelig kostbar (eller være forbundet med store tab), og naar 
man maa gaa over fra dagbrudsdrift til virkelig grubedrift, 
