2 
0. A. Corneliussen. 
Orændsen for den svagt rødlige, stribede granit i vest 
herfor går noget længer østover end på Kongsbergkartet af 
1859 (se N. Mag. f. Nat. Ilte B. 2det H.), imellem Sleike- 
bækdam og Kisgruberne, noget nærmere den første; herfra 
fortsætter den i en omtrent r et linie sydover til strax vest 
for Ljøterud og stikker så opunder de yngre lagfølger ved 
Ljøterud-elven. 
I Skrim f j eldene optræder såvel granit som syenit. 
Strax op for Breistnl står der mørkegrå, temmelig grov- 
kornet syenit, aldeles lig meget af den fra Fredriksværns- 
kanten; medens der derimod i den østlige del, i det såkaldte 
Ho vdebøfj eld, der ligger noget isoleret og danner et frem- 
spring mod nord af de yngre eruptive masser her, optræder 
en rød orthoklasgranit af temmelig grovt korn, med rigelig 
kvarts, slet ikke eller høist ubetydelig glimmer, noget sort 
hornblende og indsprængte kobber- og jernertser. Den ligner 
meget graniten omkring Kristiania. Det så ud, som om det 
blot er dette Ho vdebøfj eld tilligemed de strax i nord herfor 
opragende mindre kupper, hvoraf «Børgaren», som består af 
denne granit; grænsen blev imidlertid ikke opgået. 
Omkring de her liggende gårde, Hovdebø, der efter min 
måling skulde ligge omtr. 870' o. h., og Landeg, er grunden 
dækket af sand, grus og blokke, der synes at være rester af 
en gammel moræne, skjønt det ikke var mig muligt at finde 
noget tilsvarende på østsiden af Laugen og heller ikke nogen 
fremtrædende morænevold i dalen. På en høide af omtr. 
1300' ligger en kisblok af omkring én kubikfavns oprindelige 
størrelse; den er dog nu af skjærpere for en del ituskudt. 
Den består af mest svovlkis, noget magnet- og kobberkis; en 
del vedhængende glimmerskifer med granat viser, at den er 
kommen fra grundfjeldsegne. Nogle mindre kisblokke er også 
fundne på gården Landegs grand. Kisen ligner meget den 
fra sølvverkets «Kisgrube», der dog ligger ca. 400' lavere, så 
den kan ei være derfra. Den havde oprindelig ligget godt- 
som helt omgivet af gruset, der senere var bortgravet. 
Idet jeg nu går over til det mellem Laugen, de nævnte 
eruptiver og grundfj eldet optrædende parti af undersiluriske 
lagfølger, begynder jeg længst i øst med profil I*) fra Kjør- 
stadelvens udløb i Laugen op til graniten i Hovdebø. 
•) Målestokken for pofilernes længde er Vmoqo. 
