Dislokationslinien ved Skrim. 
9 
lige i grændsen mod den nordenfor mødende stribede granit, 
står overalt fladt faldende lag af en tæt bergart, der nær- 
mest må ansees for en kvartsit, og som danner fortsættelsen af 
de før noterede brudstykker bergarter. Derover kommer sorte 
skifre, ved Haug sæter ortocerkalk, videre bærdede, knollede 
skifre, kalksandsten o g atter skifer nedimod Itavaldsjøelven. 
Omkring denne og indtil Breistul er der desværre så myr- 
dækket, at intet fast fj eld sees. På selve Breistul-volden 
står derimod en krystallinsk kalk med strøg omtrent som 
før, men med aldeles lodret fald. Det var mig ikke 
mnligt at opdage spor af fossiler i denne kalk, der ikke 
er sandig at føle på, skjønt den på den anden side af og til 
kan give en gnist for stål og således indeholder lidt kvarts, 
men vistnok bøist nbetydeligt og tilsyneladende blot i de 
urene striber. Hvorvidt den derfor tilhører etage 5, som da 
her måtte ligge i en fold, eller om den tilhører ældre lag, og 
således dislokationslinien også her er tilstede, tør jeg derfor 
ikke afgjøre. Jeg er mest tilbøielig til at antage det sidste; 
den ligner af ydre udseende ortocerkalken. Faldet er i denne 
profillinie steilere end i de foregående; det begynder med at 
være omtrent horizontalt, men vinkelen bliver stadig større 
og større indtil omtr. 50°. 
Den på Laugens østside fundne dislokationslinie, er altså 
også tilstede på vestsiden, men er her noget mere skjult. 
Deo følger ikke som hist nogen fremtrædende dalspalte med 
steile vægge, skjønt der under Skrim overalt, hvor jeg 
har seet eller an et den, vistnok også er mindre forsænknin- 
ger i landskabet. På kartet har jeg tegnet den op med en 
tykkere grænselinie. Hvorvidt dens forløb er ganske som 
angivet, ved jeg ikke, men det må dog være tilnærmel- 
sesvis således. 
Vilde man søge et mål for størrelsen af den hævning, 
hvorfor den sydligste del af feltet ved brudlinien har været 
udsat, måtte dette grunde sig på mægtigheden og den relative 
høideforskjel på det sted, hvor brudlinien er observeret, og 
den høide, hvori de samme lag findes i urokket stilling. Til 
mægtighedsberegningen måtte man kjende den midlere fald- 
vinkel. Sættes denne til 10° for partiet nord for dislokati- 
onslinien, så vilde man ved Kjørstad, hvis afstand efter kar- 
tet fra en fortsættelse af grændselinien for de underste lag 
er omtr. - 8500', få: 
