30 
N. Wille. 
kun kommer op paa en ganske liden Høide, kar man en vid 
Udsigt, mod Nordvest lige til Hardangerjøklens blaa Ismasser. 
Anderledes er Viddens Karakter, efter Opstigningen fra Hal- 
lingdal, sydost for Ustavandet. Her træffer man, efter en 
temmelig brat Opstigning fra den forholdsvis brede Hallingdal, 
en Mængde nær hverandre liggende, runde Koller, lignende 
kjæmpestore Myretuer. Smaa Bække, ikke større end at man 
let kan hoppe over dem, rinde i Regelen i Dalene mellem dem. 
Overalt mellem disse Koller, hvor der er lidt Ly, finder man 
en forholdsvis frodig Vegetation, medens Kollerne selv hæve 
sig graa og nøgne. Stiger man op paa en af de høieste, ser 
man dem ligge som Øer omgivne af Grønsvær, Birke- og Vidie- 
krat, og over dem ser man ned i Hallingdalen og den temmelig 
brede Skurdal med sine i Bække liggende Indsøer. 
Megen Lighed med denne Egn har ogsaa Fjeldvidden mel- 
lem Normandslaagen og Kvænas Dalføre; her er ogsaa to brede 
Dalfører og mange runde, nøgne Koller: Holberget, Blaanuten, 
Lakedalsnutene o. fl., men de ere brattere og dannede efter 
en mere storartet Maalestok, end de smaa op fra Hallingdal. 
Meget steilere falder Vidden af ned mod Eidfjord. Naar 
man fra Olavsbodvandene følger Kjelda, er Nedstigningen vist- 
nok temmelig jevn, indtil man kommer forbi Fiskekjøn- og 
Smytlesæter og til det Sted, hvor Kjelda lorener sig med den 
grumsede, i Stryk paa Stryk fra Hardangerjøklen kommende 
Leira. En usikker, vaklende Bro, bygget af to ved Siden af 
hinanden liggende Stokke, uden Bækværk, fører her over Leira, 
som gaar hvid vel 20 Alen under. Gaar man over Broen og 
nogle faa Skridt videre, aabner Udsigten sig. I Baggrunden 
hæver sig Hardangerjøklen, oventil med et Dække af Sne, 
nedentil blaa Ismasser, hvori et skarpt Øie, endog paa denne 
Afstand, kan opdage Revner. Foran ligger Sysendalen med 
det store, rolige Sysenvand. Dalen er ikke saa ganske smal; 
paa Nordsiden strækker sig en lodret flere hundrede Fod høi 
Klippevæg indtil forbi Instestølen, og derefter en hel Bække, 
mere eller mindre steile Fjelde, indtil Gryteberget, som mod 
Vest styrter brat af ved Garen, lidt ovenfor Vøringfossen. 
Mod Syd ligge de mere langbratte Fjelde: Gjerenuten og 
Bjoreidalsnuten; mellem begge fosser Bjoreia, for at forene sig 
med Leira og efter siden at have optaget endnu en Elv fra 
Isdalen, styrter Elven sig som Vøringfossen udover Fj eldet. 
