Botanisk Reise paa Hardangervidden 1877. 31 
Omkring Vøringfossen ere Fj eldene saa bratte, at Veien 
fører i Trappetrin og Zigzag ned til Bunden af Dalen eller 
Revnen, som man beiler kunde kalde den. Dalbunden udfyldes 
af Elven og paa begge Sider strækker sig bratte Ure op mod 
Fjeldvæggen, som næsten lodret reiser sig over dem. Først 
benimod Eidfj ordvandet udvider Dalen sig noget. Det andet 
Dalføre, Hjelmodalen, som fra Eidfj ordvandet fører op mod 
Vidden, er trangt og brat, dog ikke som det foregaaende; 
ogsaa ber styrter et Par bøie Fosse sig ned fra Vidden, men 
de kunne hverken bvad Vandmasse angaar eller i Høide maale 
sig med Vøringfossen. Fra Hjelmo fører en steil Sti opover 
Fjeldsiden til Berastølen, og vi befinder os atter paa Vidden. 
Mod Vest skraaner Vidden steilt og fra en stor Høide 
ned mod Sørfj orden. Ved Ullensvang skal saaledes, ifølge L. 
v. Bucbs Maaling, Viddens yderste Kant ligge 4292' over 
Havet, og fra denne Høide skraaner Fj eldet, uden Af bry deiser, 
ned til Præstegaarden under en Vinkel af 35°*). Sørfj ordens 
Revne fortsættes i Fjeldmassen fra Odde op mod Røldal; dog 
saaledes at Dalføret hæver sig, tildels endog temmelig steilt, 
indtil 3375' midtveis mellem Seljestad og Røldal, hvorfra det 
atter sænker sig, som en ny Dal, ned mod Røldalsvandet, der 
kun ligger 1190' over Havet. Overalt langs dette Dalføre 
hæver sig bratte Fj elde: T veitsnuten, Skarsfj eldet og Horrebei, 
som danne Viddens yderste Kant. Selve Røldal ligger, som 
en fuldstændig Fjeldkjedel, overalt omgiven af steile paa Toppen 
snedækte Fjelde. 
Et langt og interessant Dalføre, Valdalen, fører fra Røldal 
op til Vidden. Dalen er for det meste temmelig trang med 
bøie, bratte Fjelde paa begge Sider; kun et Par Steder ud- 
vider den sig noget, især ved Valdalsvandet. I sin øverste 
Del gaar Valdalen over i det trange Skar, hvori Holmevandet 
ligger, som harUdløb til Kvænsøen, og det endnu fælere uvei- 
somme Dalstrøg, Koldvasdalen, som strækker sig over lille 
Kold henimod Litlossætrene. Denne Dal ligger over 4000' bøit 
og fyger saa fuld af Sne om Vinteren, at den korte Sommer 
ikke rækker til for at faa den smeltet. I Begyndelsen af 
August laa der Sne næsten over hele Dalen, Isen laa og drev 
*) Ueber den Vegetationscharacter von Hardanger in Bergens Stift. Von 
A. Grisebach. Archiv für Naturgeschichte X. 1. 1844. 
