38 
N. Wille. 
Dalens Længde for at naa herop. Ved Maabø bar Lavlands- 
floraen allerede Overvægten, og endnu flere komme til etter- 
hvert som man nærmer sig Eidfjordvandet. Af Planter, som 
vokse i Dalens øvre Ende, nær Vøringfossen, kan mærkes: 
Strutiopteris germanica, Lycopodium annotinum, Milium effusum, 
Poa nemoralis, Calamagrostis Pseudophragmites, Luøula pilosa, 
TJrtica dioica, Carduus crispus, Circium heterophyllum, Artemisia 
vulgaris, Linnea, Saxifraga Cotyledon, Stellaria graminea & nemo- 
rum , Silene inflata, Hypericum perforatum , Epilobium montanum, 
Fragaria vesca og Trifolium repens fornden mange Alpeplanter. 
Omtrent ved Maabø kommer endnn nogle flere Lavlands- 
planter til: Alnus incana, ß tomentosa, Ulmus montana , Cen- 
taurea Scabiosa, Galium boreale og verum, Prunella, Pimpinella, 
Saxifraga, Anthriscus silvestris, Sedum acre, Melandrium pratense, 
Geranium Bobertianum, Impatiens noli tangere, Geum urbanum 
og Potentilla argentea. 
Yed Eidfjordvandet er Lavlandsfloraen næsten eneraa- 
dende, kun ganske faa Alpeplanter vokse ned til Yandet; af 
disse lægger man især Mærke til Arabis petraea og Alchemilla 
alpina, som vokse i Mængde lige fra Yøringen til Havet. 
Det andet Dalføre, som fra Eidfjordvandet fører op mod Yid- 
den, er Hjelmodalen. Da den ikke er saa trang som fore- 
gaaende, har Lavlandsfloraen ogsaa trængt mere op her, for- 
resten har Vegetationen megen Lighed med det foregaaendes, 
men er ikke saa fig. 
Den centrale Del af Yidden, den sydøstlige til Hansebod- 
lægret og mod Sydvest indtil Yaldalen, har en forholdsvis 
fattig Alpeflora lignende den om Manrsæt, men mange Lav- 
landsplanter, som kunne gaa op til Manrsæt, mangle aldeles, 
da Yidden ligger meget høiere. De laveste Steder ere Halla- 
skarsætrene 3170' og Hansebodlægret 3600'. Betula glutinosa 
stiger op indtil Hallaskar, hvor nogle faa stode paa den anden 
Side af Elven og et eneste forkrøblet Exemplar i Nærheden 
af Frisetsæter; derimod steg den ikke saa høit op soin til 
Hansebodlægret. Paa en saa stor Høide kan man vistnok 
ikke vente mange Arter, men Hardangervidden synes idethele- 
taget at være i høi Grad fattig; med Dovre taaler den natur- 
ligvis ingen Sammenligning. Vegetationen synes at være 
mere eller mindre rig efter det forskjellige Underlag. Paa 
Graniten er Floraen i Hegelen fattig, undtagen paa Grana- 
