103 
Den norske Nordhavsexpedition. 
Binde væ v er gjennemgaaende hyalint, har ikke kunnet hæve 
sig op til en fibrillær Form ; at Kalken, som findes i den, har 
Spikelformen, og kun paa et enkelt Sted, Mundskiven, og det 
endog meget sparsomt, antager en mere sammensat Skikkelse, 
nemlig gjennemborede Skiver. Det indre Skeiet, som bestaar 
af 5 yderst smaa Kalkstykker med fine udløbende Spikier, 
kan betragtes som rudimentært, tjener ikke til Støtte eller 
Fæstepunkt for Længdemusklerne ; thi dertil er det altfor 
spædt, og minder om Kalkstaphelierne hos Echinodermlar- 
verne. Tarmkanalen er ikke forsynet med de Afsondrings- 
organer, som man har kaldet Lunger. Nervesystemet kunde i 
første Øieblik synes at staa temmelig høit paa Grund af den 
Masse Sandseorganer (Høreblærer), som findes paa de to Am- 
bulacralnerver ; men erindrer man, at det netop er hos en 
anden lavstaaende Holothuride (Synapta) , og hos enkelte 
Echinodermlarver, at lignende Organer ere fundne, saa fore- 
kommer det os, at denne Særegenhed ved Nervesystemet ikke 
kan give Anledning til at sætte Slægten Kolga høiere op i 
Bangen. Naar man ser hen til den overordentlig store 
Mængde af det nævnte Sandseorgan, som findes langs Ambu- 
lacralhjernen, saa kunde man fristes til at spørge, om disse 
Organer virkelig staa i Hørelsens Tjeneste; thi det er ikke 
godt at forstaa, at et saa lavtstaaende Dyr skulde være saa 
rigt udstyret for Sandsningens Vedkommende. 
Slægten Elpidia maa efter vor Opfatning stilles nærmest 
Kolga i den systematiske Bække, men over denne. Vi 
kunne ikke være enig med Dr. Théel, der sætter Elpidia me- 
get høit, idet han udtrykker sig saaledes: »Cependant, d’après 
la description que j’ai l’honneur de présenter à l’Academie, 
il ressort qu’il se trouve à un degré de développement bien 
supérieur à celui de toutes les -Holothuries connues jusquâ 
présent, témoin en particulier la symétrie bilaterale sensible- 
ment accentuée chez lui.« Den bilaterale Form, der er tem- 
melig stærk udpræget hos Elpidia og endnu skarpere hos 
Kolga, er det fornemmelig Théel lægger Vægten paa, naar 
han stiller Elpidia saa høit i Udviklingsrækken; men ser man 
hen til, at en Mængde Echinodermlarver have en bilateral 
Form, og at denne f. Ex. hos Slægten Psolus ingenlunde har 
begründet dennes systematiske Stilling, saa kunne vi ikke 
medgive, at den bilaterale Form kan tynge stærkt i Vægt- 
