Den norske Nordhavs exp edition. 131 
dige Flade to fremragende Kamme, Fig. 19, b, b, der p aa den 
hagerste Trediedel ndvider sig i Bredden, saa at ber frem- 
kommer en Knude, bagenfor hvilken Kammen bliver smalere. 
Den ene af Kammene bar paa den forreste Del en For.dyb- 
ning, der tjener til Fæstepunkt for Radialmuskelen, Fig. 19, 
c; imellem begge Kammene er en temmelig dy b Fure, Fig. 
19 d, der optager en Ampulle. Fortil ende disse Kamme i 
i to Fremstaaenheder, bvoraf den ene er lidt kortere, bredere 
og mere afrundet, end den anden, og imellem hvilke lindes et 
halvrundt Indsnit, lig. 19, e. Ethvert Radialstykke har en 
hagerste, forlænget Del (Processus), som paa sin yderste Ende 
er spaltet, Fig. 19, f, og til hvis indre Flade Radialkarret er 
fæstet. De 4 af disse Processer ere omtrent lige lange, ind- 
til 2 m. m.; men d e n 5te, den nemlig, som svarer til Eugens 
midterste Radialkar er meget kortere, omtr. 1 m. m. Alle 
disse Processer vende med deres spaltede Spidser saa stærkt 
indad mod Spiserøret, at dette netop faar Plads til at pas- 
sere dem. Paa Radialstykkets indvendige Flade er en smal, 
dyb Fure for Radialkarret. Interradialstykkerne have paa 
den ydre Flade en fremragende Kam, Fig. 19, g, der har en 
lignende Knude som den, der er omtalt ved Radialstykkerne; 
fortil ender denne Kam i en temmelig lang Spids; imellem 
denne og Radialspidsen er et halvmaaneformigt Indsnit, Fig. 
29, h. Paa hver Side af Kammen er en dyb Fure, Fig. 19, 
i, der afsluttes ved de tilstødende Radialstykker, og som tje- 
ner til at optage en Ampulle. Hvert Interradialstykke har 
saaledes 2 Ampuller og hvert Kadialstykke 1. Ampullerne 
ere yderligere befæstede ved et Ligament, som gaar fra den 
ene Kamknude til den anden. Kalkringens forreste Rand 
har 15 Spidser og ligesaa mange Indsnit. Interradialspid 
serne ere meget længere, end de øvrige. 
Man vil af denne Beskrivelse, sammenholdt med den, der 
af os er given over Kalkringen hos Tr. Thomsonii, finde, at 
J effrey sii Kalkring adskiller sig fra denne væsentlig ved sine 
stærkt fremspringende Kamme, ved Knuderne paa samme og 
ved de dy be Ampullefurer. Ved denne Leilighed skulle vi 
gjøre opmærksom paa, at den Tegning vi have leveret over 
Kalfiringen hos Tr. Thomsonii er feilagtig, hvorfor vi tillade 
os her at give en korrektere, Fig. 20. 
Vandkarringen slutter sig tæt til Spiserøret og udsender 
9 * 
