176 
Dr. 0. J. Broch. 
De af mig foretagne hydrostatiske Veininger gave følgende 
Resultater (Procès-verbaux du comité international 1877 p. 14). 
Endestykke afskåret af Meterstang No. I 21.oso o g 21 <m 
Meterstang No. 1 21.078 og 21.082 
Endestykke af Meterstang No. II . . . 21.032 og 21.0825 
Den samme efter at være smeltet og hamret 21. 212 
efter at være anden Gang smeltet . . . 21.303 
efter en fjerde Smeltning ...... 21.368 
efter en femte Smeltning 21.382 
Endestykke af Stangen No. III ... 21 083 
Stang No. IV , . . . . 21. oss og 21.090 
Endestykke No. Y 21 .0755 
Endestykke No. VI 21.oio, 21.oi3, 
21.014 Og 21.012. 
Det samme efter at være stærkt afslebet . 21.oie. 
Særlig mærkelig var den tiltagende specifike Yægt som fandt 
Sted efter gjentagne Smeltninger, og som godtgjorde tilstræk- 
kelig Umuligheden af at kunne identisk reproducere denne Le- 
gering. Tilvæxten skrev sig åbenbar fra at med de gjentagne 
Omsmeltninger under en stærkt oxyderende Flamme den i 
Legeringen tilstedeværende betydelige Mængde Ruthenium, 
omtrent P /3 pCt., blev oxyderet og derpå fordampet. Ruthe- 
nium oxyderes nemlig let endog ved en forholdsvis lav Tem- 
peratur og dette Oxyd er fordampbart. 
Af samtidige og foregående af Deville anstillede Under- 
segelser af de rene Metallers specifike Yægt udledede jeg 
følgende Resultater som de sandsynligste for de såkaldte Pla- 
tinametallers specifike Vægt (Proces verbaux du comité inter- 
national 1877 p. 241). 
Platina 
21,49 
Iridium 
22.38 
Rhodium 
12.50 
Palladium 
11.76 
Ruthenium 
12.29 
Osmium 
22.45. 
Legering af 90 pCt. Platina med 10 pCt. Iridium 21.58. 
Denne sidste Legering har nu oftere været udført af Stas 
i Bryssel, af Deville i Paris, og af Matth ey i London, af den 
sidste i det Store i hans metallurgiske Etablissement. Lege- 
ringen bliver selvfølgelig ikke altid nøiagtig 90 pCt. og 10 
