240 
Ludvig Schmelck. 
vende] se med hensyn til drikke vand. Han tilsatte søvandet 
såmeget af en bekjendt opløsning af overmangansur kali, at 
det efter et opkog og henstand i 12 timer beholdt en rødlig 
farve. Den i overskud tilsatte kamæleon fandtes ved at be- 
stemme den mængde af denne, der var nødvendig forat frem- 
bringe samme farve i det samme volumen rent vand. 
Yed at anvende denne methode har jeg fundet, at 100 gr. 
søvand i almindelighed affarver 0.0005 gr. overmangansur 
kali, hvad der omtrent skulde svare til 0.0025 pCt. organi- 
ske stoffe. Dette er mindre end halvdelen af, hvad 
Forchhammer har fundet som middeltal for havets organi- 
ske bestanddele, men stemmer ganske godt overens med nogle 
bestemmelser, der i den senere tid er udførte af prof. Almén 1 ) 
i en del vandprøver fra omegnen af Spitsbergen. Almén an- 
vender hertil den samme methode som ved drikkevand, idet 
han tilsætter søvandet svovlsyre og ved gjentagne kogninger 
med kamæleon oxyderer de organiske stoffe. For at forhin- 
dre den skadelige virkning af klormetallerne, fortynder han 
det i forveien med destilleret vand. 
På denne made finder han, at 100 kc ishavsvand indehol- 
der 0.0018 — 0.0038 gr. organiske substantser. Nordsøen, Skage- 
rak og Kattegat skulde efter hans undersøgelser indeholde 
en større mængde organiske bestanddele, men dog ikke så- 
meget som det ferske vand fra floder og indsøer, hvilket vi- 
ser, at søvandet ikke fremfor dette er begavet med nogen 
særegen reducerende evne. 
På mange af de fra expeditionen medbragte flasker havde 
der i tidens løb udskilt sig et ubetydeligt fnokket bundfald 
af organiske stoffe, der under mikroskopet viste sig at inde- 
holde diatomeer. Filtratet forholdt sig imidlertid ganske or- 
dinært ligeoverfor den overmangansure kali. 
Til bestemmelsen af kalk, magnesia og svovlsyre i hav- 
vandet har jeg betjent mig af de almindelige velbekj endte 
methoder, men de forberedende undersøgelser, jeg har gjort, 
forat forsikre mig om pålideligheden af disse, har vist mig, 
at de ikke altid giver så nøiagtige og overensstemmende re- 
sultater, som er nødvendige for et arbeide, som det forelig- 
gende, hvis man ikke i enkelte retninger tager nogle forsig 
tighedsregler, der er altfor løst omtalte i de analytiske lære- 
1 ) Svenska läkaresällskapets nya handlingar Ser. II, del IIL Stockholm 1871 
