Besultater fra den norske Nordhavsexpedition, 241 
bøger. Jeg yil derfor i det følgende gå lidt nærmere ind på 
de fremgangsmåder, jeg har brugt forat erholde de nøiagtig- 
ste bestemmelser. 
Kalk og magnesia. 
Til disse bestemmelser afveiedes liter søvand. Efterat 
magnesia ved tilsætning af omtrent 25 kc koncentreret salt- 
syre og derpå følgende neutralisation med kone. ammoniak- 
opløsning indtil et ubetydeligt overskud var forhindret fra 
at falde ud, blev kalken i kulden bundfældt med et overskud 
af oxalsur ammoniak. Efter en nats henstand frafiltreredes 
bundfaldet, opløstes i varm saltsyre og udfældtes atter i 
koghede med ammoniak og nogle dråber oxalsur ammoniak. 
Efter 12 timers forløb blev bundfaldet bragt på filtrum og 
bestemt som ætskalk. Tilstedeværelsen af klornatrium har 
ingen skadelig indflydelse på kalkbestemmelsen, men synes 
tvertimod at bidrage til en smuk krystallinsk udfældning af 
den oxalsure kalk. 
Følgende kontrolbestemmelser viser analysernes pålide- 
lighed: 
I 
no. 1 fandtes 
0.0595 
og 0.0602 pCt. CaO. 
I 
« 11 — 
0.0580 
« 0.0590 — 
I 
« 26 — 
0.0590 
« 0.0596 — 
I 
« 33 — 
0.0585 
« 0.0595 — 
I 
« 34 — 
0.0590 
« 0.0593 
I 
« 35 — 
0.0585 
« 0.0588 
I 
« 36 — 
0.0577 
« 0.0579 
I 
« 49 — 
0.0578 
« 0.0582 — 
I 
« 50 — 
0.0583 
« 0.0588 — 
Den største differents mellem bestemmelserne i et og 
samme vand er altså 0.001 pCt. 
Til bestemmelsen af magnesia inddampedes de to filtra- 
ter fra kalkfældningerne i en platinskål til omtrent 150 kc 
og bundfældtes derpå med fosforsurt natron og en så stor 
mængde koncentreret ammoniakopløsning, at denne kom til 
at udgjøre omtrent 7^ af vædskens volum. Iagttager man 
ikke den forsigtighedsregel, at tilsætte et sådant overskud 
af ammoniak, vil man let få uoverensstemmende resultater. 
Nyt Mgaazin f. Naturv. XXV. IV. 16 
