Resultater fra den norske Nordhavsexpedition. 245 
f 
Hvis man iforveien veier de samlede klorider og derfra 
trækker den erholdte klorkaliummængde, skulde man altså 
kunne finde søvandets klornatriumgehalt. Men da kloriderne 
ialmindeliglied er forurensede med små mængder svovlsyre og 
magnesia, der ikke er blevet fuldstændig fjernede ved de fo- 
regående operationer, og kulrester fra ammoniaksaltenes af- 
dampning, vil man ved denne indirekte bestemmelse få altfor 
høie og uoverensstemmende tal for klornatrium. Man vil på 
denne måde ialmindeligbed finde omkring 2.8 pCt. af dette 
salt, medens man efter en anden beregning, som senere skal 
omtales, neppe får et tal, der overskrider 2.7 pCt. 
Klor. 
Med hensyn til den nærmere beskrivelse af disse bestem- 
melser, der er udførte ombord ved titrering, må jeg henvise 
til min ven hr. Tornøes af handling om saltmængden i havet 1 ). 
For at bestemme vandets samlede saltgehalt har hr. Torrnøe 
inddampet en vis portion deraf til törhed, glødet residuet 
over en Bunsens lampe og derpå ved titrering korrigeret for 
den tabte saltsyre. Efterat have udført disse bestemmelser i 
nogle vandprøver, har han på grundlag deraf beregnet salt- 
gehalten i de øvrige af klormængden og den specifiske vægt. 
I den følgende tabel har jeg ordnet bestemmelserne efter 
nummeret af de stationer, hvor vandprøverne er optagne. 
Bestanddelene er i tabel I. beregnede som procenter af sø- 
vandet. I tabel II. har jeg i lighed med Forchhammer ud- 
regnet bestanddelenes forhold til klormængden, når denne sæt- 
tes = 100. De tal, der er satte i parenthes, er enten fundne 
ved beregning eller udledede af bestemmelser fra nærliggende 
vandprøver. 
Egenvægten af søvandet er i tabellen udtrykt ved 17.5°, 
sammenlignet med vand af samme temperatur. 
*) Et arbeide, der for øieblikket er under trykning’. 
