Norske apatitforekomster. 263 
smal zone af glimmer og vandholdig enstatit. Mægtigkeden 
var, som et profil efter faldet, fig. 9, viser os, temmelig vari- 
abel; i strøget var den forfulgt 300 fod, efter faldet ved 
vort besøg 120 fod; faldvinkelen var 25°, på dybet 30°; i 
dagen var gangen på en strækning af fiele 60 fod aldeles 
borte. 
Et profil efter strøget vilde ved denne som ved Ødegar- 
dens øvrige gange bave et lignenne udseende som et profil 
efter faldet. 
No. 10 frembød ganske interessante forfiold. Fig. 10 fore- 
stiller de øverste 24 fod af -den vestlige væg af skakten, der 
førte ned til gruben. Grangmassen, således som den så ud 
ved vort besøg, bestod af glimmer, lier og der med indvoksede 
krystaller af den vandfioldige enstatit; den indeslutter i sin 
øvre del store linseformige klumper af mørk æblegrøn og 
brun kjerulfin. Længere nede i profilet findes store linsefor- 
mige partier af sidestenen (tildels «sandberg») samt apatitlin- 
ser indesluttede i gangmassen På dybet forfioldt gangen sig 
omtrent på samme måde, apatit indtog dog tildels sammen- 
hængende fiele gängens midtparti. 
Foruden de nævnte mineraler iagttoges på Ødegårdens 
gange endvidere: rutil, sjelden, tildels i krystaller; på fialden 
foran gang no. 2 fandt vi rutil og brun titanit samt grøn 
kj erulfin. 
Kalkspat, kvarts, svovlkis og kobberkis.er fundet på se- 
kundære småårer, turmalin og albit på et druserum (gang 
no. 1). 
Endelig forekom som nydannelse i leret, der bedækkede 
åsens fod, punktvis et blåt, væsentlig af jern og fosforsyre 
bestående mineral, sandsynligvis vivianit. 
Ødegårdskjernet (fig. 2). 
Den steile bred på den nordvestlige side af den lille sø 
i SO for den netop beskrevne forekomst består af en bergart, 
som ligner den fra Ødegården omtalte skapolit-fiornblendesten. 
Her var fornemlig arbeidet på tre større steiltstående 
gange, der for en stor del kan karakteriseres som apatit- 
førende enstatitgange. Den vestligste af dem (a, fig. 2) er 
