Norske apatitforekomster. 265 
Hiåsen (Gjerrestad). 
Hiåsen er en liden, over de omgivende, grnndfj eldet til- 
hørende lag opragende gabrokuppe. Forekomsten kan i kort' 
hed betegnes som apatitførende hornblendegange ; der dreves 
med adskillig fordel i årene 1858 — 59. 
Asildsdal (Hiåsen). Bergarten, i hvilken gangene fore- 
kommer, er en gabbro, som det måske er noget vanskeligt at 
erkjende; gangene er mægtige, uregelmæssig forgrenede og 
opløser sig delvis i et net af årer. De består af almindelig 
storstrålet hornblende, der fører apatit i klumper. På hal- 
derne blev desuden fundet: titanjern, jernglans, feldspat, 
kvarts, skapolit, turmalin og kalkspat. I et af gesenkerne 
gik (efter velvillig meddelelse af hr.' Johan Dahll) hornblen- 
degangen over til en mægtig kalkspatmasse. 
Persdal (Hiåsen). Uregelmæssig forgrenede, tildels mere 
end 5 fod mægtige gange, bestående af storstrålet hornblende 
dels med dels uden apatit i klumper; sidestenen er den sam- 
me, som på Ødegården. Nogle af disse gange fører desuden 
magnetkis, som undertiden optræder som hovedmineral. Fig. 
12 kan tjene som eksempel på denne sidste slags gange. Til 
høire ser man storstrålet hornblende, hvis individer står lod- 
ret på grændsefladen mod sidestenen; forresten består gangen 
fornemlig af magnetkis, hvori der ligger en hel del smudsig 
gulagtig grønne apatitkrystaller, der er afrundede på kanter 
og hjørner ligesom ved en begyndende smeltning. Indved 
den sammenhængende hornblende til høire ser man i magnet- 
kisen flere isolerede hornblendebrudstykker. En anden liden 
åre nærved består udelukkende af grovkrystallinske, lodret 
mod grændsefladen stående hornblendeprismer. 
Den samme afrunding af de i magnetkis indesluttede 
apatitkry stallers kanter og hjørner, som omtaltes ovenfor, 
gjenfinder vi også på andre steder, hvor magnetkis er det 
hovedsagelige mineral på de apatitførende gange. På Hiåsen 
så vi for første gang i det små et interessant forhold, som 
vi i det følgende nærmere skal omtale ved flere forekomster. 
I den almindelige mørke gabbro optrådte nemlig i nærheden 
af gangene (fig. 13) nogle ganske små, høist 1 /å tomme brede 
apatitførende hornblendeårer, der på begge sider omgaves af 
