266 W. C. Brøgger og H. H. Reusch. 
en henimod 3 tommer bred zone af samme bergart, som på 
Ødegården. Som før nævnt forekommer også de større gange 
på Hiåsen i »skapolit-hornblendesten«, som omgiver dem, me- 
dens Hiåsens bergart forresten er en almindelig mørk gab- 
bro. »Skapolit-bornblendestenen« strækker sig ikke lige langt 
til alle sider væk fra gangene; medens den nemlig i en ret- 
ning fortsætter lige op til åsens top, bebøver man i en an- 
den kun at gå nogle få skridt for at træffe den almindelige 
mørke gabbro. 
Regårdsheien og Ravneberg (Søndeløv). 
Regårdsheien og Ravneberg er to partier af en og sam- 
me fjel dryg, på bvis steile mod Søndeløvfj orden faldende 
skråning flere apatitgange optræder. Ryggen, fornemlig den 
øvre del, består af gabbro, der gjennemsætter grundfjeldets 
lag. I gabbroen Andes gangene. Allerede under forbireisen 
kan man fra båden af iagttage deres beliggenbed. Dels ser 
man balderne nedenfor dem, dels, for de rigere ganges ved- 
kommende, ser man selve gangene tegne sig som lyse striber 
mod det mørkere fjeld. (Se fig. 14, bvor gangene findes an- 
givne med sorte linier). På Regårdsheien ser man 5 større 
gange, 150 til 200 fod lange, V» til D/a fod mægtige. Gran- 
gene, der kiler sig ud som almindelig, er tilnærmelsesesvis 
parallele, liggende noget skjævt den ene over den anden, 
fire med svagt (30°), den femte med noget steilere fald ind 
mod fj eldet (fig. 15), De sender mange forgreninger ind i 
sidestenen. G-angene består af apatitførende hornblende; si- 
departierne er storstrålet hornblende, midten apatit, hvis 
største mægtighsd er 1 fod (fig. 16). Hornblenden er ofte 
fuld af brune glimmerskjæl; den samme glimmer forekommer 
også i større partier. Undertiden indtages hele gangbredden 
af apatit alene eller af hornblende alene. 
På Ravneberg findes tre grupper gange. Den lodrette 
gangstok i gruppen midt på tegningen (de til denne gruppe 
hørende gange er indbyrdes forbundne), består af storkrystal- 
linsk hornblende og glimmer, begge opblandede med apatit- 
klumper og den fra Ødegården nævnte grønne enstatit. De 
øvrige gange i denne gruppe er temmelig ligeliniede, sjelden 
