Norske apatitforekomster. 289 
der bestod af fuldstændig frisk enstatit (kun udenpå med en 
i det bøieste en centimeter tyk hud af mere vandholdig for- 
andret substans), udmærkede sig ved en for krystaller over- 
hovedet sjelden størrelse, idet Here af dem nåede en længde 
af mellem 30 og 40 centimeter ; en af de største var således 38 
centm. lang, 26 centm. bred, 13 centm. tyk. — De viste for- 
herskende et rombisk prisma, hvis kanter kun lidet afviger 
fra en ret vinkel, afstumpet af makropinakoidet ; brachypina- 
koidet er ialm. kun underordnet tilstede og mangler også un- 
dertiden ganske. Endefladerne viser kun sjelden en tydelig 
rombisk symmetri, og frembyder for det meste et mer 
eller mindre deformeret, pseudomonosymmetrisk udseende. 
Karakteristisk er også det store antal af mange gange gjen- 
tagne flader, som, da de fleste kun har svag heldning mod 
vertikalaxen, stræber til at frembringe en had afrundet top. 
Utvivlsom rombisk symmetri besidder en af de nu i Kristiania 
universitets miner alkabinet værende krystaller. Når vi læg- 
ger til grund axeforholdet hos enstatit fra Breitenbach (fra 
en meteorsten) 
a : b : c = 0.97016 
: 1 : 0.57097, 
viser den følgende former: 
P2 
YsPVs 
7 3P00 
VePcsD 
CSOP 
2 /iPee 
00 Po 0 
V2P00 
oP 
En anden kry stal, der allerede viser en begyndende man- 
gel på rombisk symmetri hos topfladerne (denne krystal er 
foræret til universitetssamlingen i Bonn) viste: 
*/®P 
VöPoo 
V2P00 
00 p 
Y3P00 
csdPoo 
Den omtalte pseudomonosymmetriske ud vikling af ende- 
fladerne består deri, at alle flader på toppen ligsom har lidt 
en dreining, hvis axe er makrodiagonalen. Brachydiagonalen 
er altså ligesom omdannet til en klinoaxe. Medens krystal- 
Nyt Mgaazin f. Naturv. XXV. IV. 
19 
