49 
ligt at udgrimde dens Betingelser. Da det nemlig viser sig, 
at Kegelen ikke er constant for rnindre Folketal, ja at For- 
holdet endog kan vende sig om, maatte det synes muligt at 
kornme de natiirlige Anrsagsforliolde paa 8poer, Vi skulle 
i Korthed betragte disse Bestr^el)elser med Hensv n til deres 
Resultat. 
1 et 8krift betitlet ’’Uberdie Eigenscbaften, weiche sich 
bei Menschen n. Thieren von P^ltern auf die Naclikom- 
men vererben etc. 1828” fremstillede Professor Hofackeri 
Tubingen, blandt mange andre interessante Data, Forseldre- 
nes relative Alder soin et Moment af smrdeles Betydning 
med Hensyn til Kjonsforskjellen hos Afkommet. Stottende 
sig til en Bernan-kning af Aristoteles og til nogle Under- 
sogelser af Morel de Vinde i 1812 og 13, samt til nogle 
senere Erfaringer af Girou de Buzareingues vedkommende 
Faareavlen, benyttede Hofacker Tiibingens Familieregister 
til sine Undersogelser. Han iiddrog af samme en Forteg- 
nelse paa 2000 Born, for hvilke Forholdet viste sig at vmre 
107,5 Drenge til 100 Piger. Disse 2000 Born stammede 
fra 380 ^Egteskaber, af hvilke i 342 Faderen var addre 
end Moderen, og i disse H^gteskaber fodtes 1273 Born nem- 
lig 684 Drenge og 589 Piger = 117,8: 100. 1 27 JEgte- 
skaber af lige Alder fodtes 145 Born o: 70 Drenge og 75 
Piger = 92: 100. I 117 H^gteskaber af lige Alder fodtes 
568 Born o: 270 Drenge og 298 Piger = 90,6: 100. 
Et Par Opgaver af Praster i Tiibingens Omegn gave 
lignende Resiiltater og dette gjorde, at H. antog Alderen 
som det afgjorende. 
Michael Thomas Sadler, der i 1830 udgav et storre 
Vark: (”Law of Population” London) liar i 4de Bog givet 
en Oversigt over 2068 Born tilhorende 381 forste og Irugt- 
bare H^gteskaber inden det engelske Pairskab. Forholdet 
Sknnd. Xai -Fortskare-SdllsJ: Mate 1 
