52 
er vel ogsaa udeii Tvivl, at Alderen allene ikke gjor 8agen 
opj og at vi neppe t^r paastaae, at vi her har en virkelig 
NaturloVj utbranderlig i sin Simpelhed, for os. Thi ifolge 
mange lagttagelser synes en vis naturlig Kraft, — der og- 
saa vil afhsenge af Aldersforskjel inden visse Grsendser, — 
samt et ikke altfor hyppigt Samliv at vise en san-deles 
nnerkbar Inflydelse. Denne sidste Betingelse tor fortrins- 
viis komme i Betragtning soni Forklaring af den Kjends- 
gjerning, at fattige Folk meget hyppigt avle et storre Over- 
sknd af Drenge. 
Da (let maaskee vil interessere den a3rede Forsamling 
at hore lidt om det relative Forhold i Sverrig standsviis, 
saaledes soni Opgaverne findes i den nylig ndkomne sta- 
tistiske Beretning for 1856— 60, skal jeg anfore de herhen 
horende Tai: 
Ridderskabet viser et 
Forhold af Mandkjon 
971,3 til (Qvindekjon 
1000. 
Pnestestandet » 
108, 
100. 
Staiidspersoner » 
105, 
» 
JBorgerstandet *' 
104, 
*> 
*> 
Eondestandet » 
105,8 
» 
•* 
Alle Andre » 
103, 
1) 
>. 
Det sees lieraf, at i det na3vnte Tidsrum har Ridder- 
skabet allene havt Overskiid af Qvindekjon, inedens alle 
de ovrige Stjender viser Overskud af Mandkjon og Rra^ste- 
standet i hoiere Grad end de andre, hvorefter da Bonde- 
standet folger. — En Statistik med ret store Tal vil ined 
Lethed lade sig opgjore for Sverrigs Yedkoinmende, da Tal- 
opgaver her haves for et langt Tidsrum, og jeg har tilined 
af min terede Yen, Berg, Chefen for det statistiske 8tats- 
vaerk, hort at man fra 1860 ogsaa vil knnne med Bestemt- 
hed angive den relative Aldersforskjel hos Foraddrene. 
Jeg kan ikke undlade at lykonske Landet med at det for 
