Det iir val bekaiit att pa manga stailen iiiat 
landetj t. cx. liar yid Soliia^ ja linda till Orebro iitmin- 
stoiie, mer eller mindre bbgt diver niivarande Ostersjdns 
yta, finnas inbaddade i lera cller sand fossila skalen at' 
alldcles de sanima nnisslor, som mi bebo ()stersj<)n: Myti- 
1ns edulis, Cardiiim ediile, Tellina baltica. Bland dem 
finnas bar ocli der, i sainina lager, afven snackor af 
' sliigtet Litorina, livars aider let'va icke djiipt, ntan bbgt 
iqipe i vattenbrynet; de krypa till oeli med gerna iipp 
pa klipporiia derolvan. De lelVa endast i temligen salt 
vatten. I den inre Ostersjon finnas de niimera icke, men 
deras narvaro bland de fossila miisslorna tyder derpa, att 
nar de lefde med dem, var Ostersjdns vatten saltare, ocb 
delta sa mycket vissare, som de sdtvattenssnackor, livilka 
nil lefva i Ostersjon vid stranderna icke tinnas fossila till- 
sammans med Litorinan ocli bafsmiisslorna. 
En hvar, som betraktat nagon af de fdrtraffliga 
geologiska kartor (Uver vart land, som nii iijiprattas un- 
der Professor Erdmanns ledning, bar sett, bar ocli der, 
ett litet tecken i form af en s])irallinea, livars fria slut pe- 
kar mot norr, — det betyder, att pa det stallet bar man 
i lera fiinnit fossil en liten liognordisk miissla, Yoldia arctica, 
i livilken var erfarne isbafsfarare Otto Torell igenkande 
en nagot mindre form af just en nmssla, som ban traffat vid 
Grdnland ocli ISpetsbergen i liafvet, nara under glaciererna, 
i bottenleran. Ocb denna isliafsnuissla, som nil ligger pa 
det torra, liiir t. ex. nilra Djurgardsbrunn, sdkes mimera 
fdrgafves i Ostersjiin. 
Fdlja vi de vinkar vi fa af dessa nmnera iitdoda eller 
aiinii i Ostersjon lefvande djiir, sa maste vi fraga: Oster- 
sjdn liar da icke varit en insjd med fiirskt vatten, iitan, 
sasom Litorinan angifver, snarare saltare an nii? Har ban 
