70 
vande eller Ibssila konimit till oss, aro utan tvifvel eiidast 
fragmenter deraf. Nar landet liojde sig, blef slutligen Oster- 
sjdn afstangd fraii Isliafvet, bans sista samband denned, 
der Ladogan och Onegan nu ligga, blef afbriitet. Men ju 
mera landet steg, desto vattenrikare ocb magtigare blefvo 
floderna, desto stbrre deras inverkan pa Ostersjbn och 
dennes djurverld. Utan tvifvel fbrgick en lang tid, innan 
denna tick en djupare kilnning af sbtvattnet, men denna 
maste komma, och de kansligaste fbrst fbrgas. Fimnos 
der t. ex. Echinodermer, Sjbstjernor, Sjoborrar, djnrty- 
per, som synes vara alldeles frammande fin* sotvattnet, 
tillintetgjordes de fbrst, och med dem Se})ior och andra 
Mollusker, och andra rena hafsdjur, och blott sadana lefde 
qvar till slut, som ega den imderbara fbrmagan att motsta 
vissa kemiska fbrandringar i det omgifvande mediet, nar 
nemligen dessa fbrandringar ske myckct langsamt. Sadana 
aro just atminstone tva af de musslor, som Ostersjbn nu 
eger: Cardium edule och Mytilus edulis, — det ar dessa, som 
hiirdat ut, nar t. ex. Lake of Stennies j)a Orkney-barne 
smaningom fran salt lagun blef fbrvandlad till sbtvatten, 
och Cardier fbrdraga, i Caspiska hafvet, t. o. m. ett bfver- 
matt af bittersalt. Mytilus edulis syncs nastan trifvas bast 
i kallare haf, — den fauns fossil pa Spetsbergen af var 
expedition, och hirer vid det nordvestra Amerika upi)iia 
en ansenligare storlek iln annorstiides. i\Ien ihir vatt- 
net vid stranderna blef allt mindre salt, sa att, atminstone 
i den inre Ostersjbn, Jatorinoriia dogo ut, och Yoldian ej 
fbrdrog det bracka vattnet, da flyttade smaningom sbtvat- 
tenssniickor ut och bosattc sig vid Ostersjbns strander. 
Professor Nilsson har uttalat, att det maste hafva fun- 
nits, i sbder, mclian kontinenten och Sverige en viig till 
lands, pa hvilken de stora djuren, LJroxen, Bison, Kenen, 
