Erfaringer, ifoige livilke man pastaaer at der tidligere er 
optaget Kul fra Havets Bund, synes att bevise, att ogsaa 
denne Deel af Dalen i Dyl)den er ndfyldt af Juraformatio- 
nen. Denne hele Dnnnelse giver ved Forvittringen ikke 
Leer men Gruus. 
Derpaa Iblger ligeledes paa Bornholm en Overgangs- 
dannelse, f^om er det mklste Led vi kjende af denne store 
Atdeling, og som vi ville betegne med Navnet den skandi- 
naviska Overgangsformation, tlii lamge forend man i det 
ovriga Europa begyndte at lienvende sin Opimmrksomhed 
til denne bavde deii ailerede i Sverrig vmret Gjenstand for 
en ])eiindringsva‘rdig (nnhyggelig og omtattende Underso- 
geise. De vestergothiske Bjerge fremtra^de her som ty- 
piske Former, hvis Forliold er smrdeles klart, da alle Lug 
llgge saagodtsom iiorizontale og ere forholdsviis let tilgjsen- 
gelige. Sandsten, der liviler ]ma Gnensen og er charak- 
teriseret ved O])biomori)ber, Allmiskiler, Ortboierotitkalk, 
(iraptolitskifer og Leerskifer, sammensadte disse Bjerge i 
regelimesigt paa binanden folgende Lag, der overst ere 
(bekkede af de nnegtige Tra])lag, som have tiltrukken sig 
en saa velfortjent ()})imerksombed. 
Baa Bornholm indskyder sig imellem Sandsteen og 
Alliinskifer et nu'get imegtigt og udstrakt Lag af en morke- 
gron, undertiden Inainlig Hteenart, der er tykskifrig og inde- 
liolder miderordnede Lag af en meget ureen Kalksteen. 
Allunskifer og Orthoiratitkalk iremtraHle paa Bornholm ikke 
som i Yestergothland som store, med Sandsteen og Leer- 
skifer ligeberettigede Lag, men som Indlag, som store Nyrer 
af betydelig J\la3gtighed, men forholdsviis ringe Udstrmk- 
niiig. Leerskiferen er alter et selvstandigt udviklet Lag 
og er det overste i den (ler forekommende Ihekke. AfTraj) 
tindes i denne hele bornholmske Formation ikke noget ud- 
