livad liaii i deniia sjukdom fdrlorat. Fore nanmde sjuk- 
doni bade horde ban val och talade ganska bra efter sin 
alder samt kiinde lasa abe. och nagot innantill. Ar 1859 
d. 24 Oktober, salunda vid iiara 15 ars alder, blef ban vid 
Institutet for Dbfstumnia och Bliiida intageii och kuiide da 
hvarkeii fdrnimiiia memdskorost eller utsaga nagot ord; 
(let eiida meddelelsemedel med andra var teckenspraket, 
i^om iiaturligtvis da var toga utveckladt, men antydde en 
snabb up])fattningsf()rmaga och ett inneboende lifligt begar 
att komma i beroring med den honom omgifvande verlden 
och liira kiinna densamma. 8trax efter bans ankomst bbr- 
jade ban sysselsattas med rakning, med tillhjelp af med 
upphbjda ziffror inrattade raknetaflor i forening med rbr- 
liga kiilor, npptnidda pa smalare jerntenar, infattade i en 
tradram; sedan ban kannt en upphojd ziffra (i bbrjan ej 
dfver 10), har ban lart sig utmarka dess varde genom att 
skjnta a sido ett motsvarande antal knlor eller ock antydt 
vardet genom rakning pa tingrarne. Hnart kunde ban sam- 
manlagga enklare tal och dera up])gifva summan medelst 
u])phojda ziffror. Pa 3:dje veckan efter ankomsten bbrja- 
des undervisning af enklare ord sasom bar, mun, tand, 
bra, oga, linger, bok, brbd m. tl. medelst rbrliga upp- 
hbjda bokstafstyper, som insattes i en dertill afpassad appa- 
rat af trad; typerna fbrvaras i en lada med serskilta lack 
for hvarje bokstaf. Hvarje gang ett sadant ord af lararen 
nppsattes, lat man Magnus kanna det salunda betecknade 
fbrenialet t. ex. mun, hvarefter ban genast noga kande pa 
de upphbjda bokstafsty])erna m u n; fiir att prbfva buru- 
vida ban raft fattat identiteten af fbremalet och de det- 
samma betecknande bokstafverna, bck Magnus sedan sjelf 
uppsatta ty|)erna, efter det att lararen tagit bans bander 
och latit honom kanna pa det ifragavarande fbremalet (mun 
