71) 
stallda forsok, visade sig vatteii fran sistnilnmda liaf sam- 
maidrysa till is vid 0,% under nollpunkten, om det mycket 
starkt skakades eller om det fran borjan innehull nagra 
iskristaller. Yar det deremot isfritt, ocli var skakningen ej 
alltfbr stark, sa afkyldes det liitt till 3 a 4 grader under 
fryspunkteig utan att nagon isbildning syntes till. Detta 
intnitfade icke blott i iiilgra fa fall, utan iigde rum vid de 
desta af de anstallda fbrsbken. 8a snart en iskristall slapp- 
tes i det bfverkylda saltvattnet, bbrjade isbildningen ogon- 
blickligtj och temperaturen steg dervid genast till 0^"4 un- 
der nollpunkten pa tliermometerskalan. Isen utgjordes af 
en geleartad massa af livitgra farg, liknande snb, som ar 
genomdrankt med vatten. 
Annu en annan fysikalisk olikhet iiger rum eniellan 
det salta ocli det farska vattnet, och denna ar af framsta- 
ende vigt och betydelse i afseende pa frysningsfenomenet. 
Det salta vattnet liar nemligeip pa samma siitt som det 
farska, sin storsta tyngd ^id en gifven temperatur, men 
denna ligger icke dfver utan under den egentliga frysnings- 
temperatiiren. Det hatsvatten, som Despketz i detta han- 
seende undersbkte, frbs till is, om det starkt skakades, vid 
— 1, "84, men hade sin storsta tyngd fbrst vid — 3,":. Liiget 
for saviil fryspunkten som den storsta tyngden beror na- 
turligtvis af vattnets salthalt. Hos en blandning af hafs- 
vatten, hemtadt fran Triest, Genua och Helgoland, fann 
Neumann fryspunkten ligga vid — 2,"e och vattenbland- 
ningens storsta tyngd vid— 4,'’: 4. Det uppiosta saltet astad- 
kommer saledes en mindre fbrandring i frys})unktens lage 
iin i temjieraturen for vattnets storsta tyngd. 
Fasta vi nu behorigt afseende pa de tva sistnamnda 
egenskaperna hos hafsvattnet, sa ar det sardeles liltt att 
