80 
pa forliand bestamma, livad som bbr ega rum vid isbild- 
niiigeii i halVet. 
Under den kallare arstiden afkyles det bfversta vat- 
tenlagret genoni varmestralning, ntdnnstning och berbring 
med den afkvlda luften. Det bfversta vattenlagret blitVer 
derigenom tiitare och tyngre, nedsj linker derfbre mot dju- 
pet och leninar rum fbr ett nedifran nppkommande var- 
mare, och derfbre liittare, vattenlager, hvilket intager det 
f brras plats pa }dan. Detta afkyles i sin ordning, nedsjunker 
och lemnar rum pa ytan fbr ett nytt uppkommande vat- 
tenlager o. s. v. Da de nedgaende vattenlagren smanin- 
gom nppvarmas af de nnderliggande, maste man torestiilla 
sig, att denna cirkulation till en bbrjan hufvudsakligen ager 
rum i de vattenlager, som ligga ytan narmast. Oni kblden 
i luften ar ihallande, Ibrtsattes afkylningen pa detta satt, 
och det afkylda lagret tillvaxer i tjocklek, iinda till dess 
att temperaturen nedgatt till den egentliga fryspunkten. 
Nu kunna tva fall intraffa: Dlir hafvet upjirbrt af blast, sa 
att vattenpartiklarnes lagen relativt till hvarandra vald- 
samt fbrandras, sa bildar sig is. Det samma maste intriitfa, 
0111 fbrut bildade Ibsa isstycken kringsimma pa vattenytan 
eller oni snb nedfaller ur atmosferen. Den liiirjade isbild- 
ningen astadkommer snart vid fortsatt kbld ett samnian- 
hangande istUcke bfver vattenytan. Om vattnet dereniot, 
sedan temperaturen nedgatt till fryspunkten, icke i iiiangd 
innehaller nagra fbrut bildade isstycken, och om nirelseii 
i de bfversta vattenlagren icke ilr fbr valdsam, sa fortsat- 
tes afkylningen och temperaturen nedgar under fryspunk- 
ten. I samma man som temperaturen taller, viixer svarig- 
heten fbr hafvet att bibehalla sig ofruset. Det ujiiistar, sa- 
som man silger, ett labilt jemnvigtslage inellan vattenpar- 
tiklarne, som latt stores af yttre inverkningar. Om nu 
