96 
Men det ter ikke skjules, at der endnu tiitra3ng’es rne- 
gen Jjistand, fortsat Velvillie, livis de Immane Bestrsebelser 
sknile krones med fortjent Held. 
Yistnok er og bliver liidretningen af hensigtsmiessige 
og med Tidens Fordriiiger stemmende Asyier Grimdlaget 
for eiiliver Forbedring i de Sindssyges Kaar. Men disse 
Indretninger kunne ikke staae isolerede. For at de skiille 
virke med Yelsignelse maae de omfattes med Kjserlighed^ 
stottes med Velvillie. 
Fnblicimi i Almindeliglied, Lmger og Prmster i Smrde- 
leslied, maae skaffe sig noiagtig Knndskab om Asylerne^ 
saa at de med god Samvittiglied og indtrmngende Over- 
beviisning kunne tilraade disses Henyttelse som Helbredelses- 
anstalter. Enliver i sin Kreds kan og bm* bidrage til at 
udrydde Fordomme mod Asylerne og at udbrede alt mere 
og mere den Sandhed, at en betinielig Benyttelse af Asyl- 
bjmlp er det liensigstmmssigste, det sikreste Middel til mulig 
og i friske Tilfmlde ikke usands} nlig Helbredelse. 
Men intet Land er saa rigt, at det kan og vil skaffe 
Asyllijselp for alle Sindssyge. Mange maae lorpleies uden- 
for Asylerne. Og med Hensyn til disse bliver det en by- 
dende Nodvendiglied ikke alene for Lmger og Prmster, 
men ogsaa for enliver dannet 31 and og Qvinde inden sin 
Kreds at udbrede Kjendskal) til og Interesse for de 8inds- 
syges liensigtsnuessige Beliandling og Immane Forpleining. 
Yel ere Buur, Baand og Lmnker i Kegelen fjernede fra de 
Sindssyges Beliandling i Hjemmet eller Privatforpleining; 
men der mangier dog endnu 3Ieget paa, at de Sindssyges 
Capricer, Unoder, Fvaner og Ugjaorninger opfattes som Yt- 
tringer af Sygdommen. Det er derfor endnu langtfra, at de 
8yge overalt behandles med den Overbmrenlied, den Kjmr- 
liglied og 3Iildlied, livorpaa deres Ulykke giver dem 
