100 
for mange Chemisters fmlleds Bestnebelser. At give en 
populair Fremstilling af saadanne Undersogelser frembyder 
altid store Vaiiskeligbeder, og Cliemisterne same ofte det 
tilstrsekkelige Mod til at forsoge derpaa, af Frygt for at 
Mangel paa fornodne Forkimdskaber bos Tilhorerne vil 
gjore en saa stor Vidloftigbed fornoden, at Interessen for 
Hovedsagen derved vil forsvinde. Naar jeg idag vil driste 
mig til et Forsog paa at meddele denne lioitajrede For- 
samling nogle enkelte Tnek af den nyere Clieini i oven- 
orntalte Retning, da er Grimden den, at jeg deels vil tale 
om Stoffer, som ere almindeligt bekjendte, deels at jeg 
staaer i et Land, hvor saamange af Cbemiens meest ud- 
ma^rkede Dyrkere have levet og virket. Det er til Lands- 
maiiid og Reundrere af Sclieele, Bergman og Berzelius, 
at jeg skal tale, og i en saadan Forsamling tor jeg vel 
gjore Regning paa den Overbmrelse, som min Mangel paa 
Evne til at opfylde, livad jeg anseer for en kjau- Rligt, vil 
behove. — Det er Dannelsen af de saakaldte Alkoliolbaser 
og disses Forliold til Viin, Ammoniak, Cliinin, Kaffe, Tlice 
og Chocolade, der her skal omtales. 
’Adnen gjor os veltilmode” synger Skjalden og talrige 
ere de Lovsange, der prise Vinen baade som Lagemiddel 
og som Nseringsstof. Men Viinstocken groer ikke i alle 
Lande, og den gjarede Driiesaft haves langt fra i den 
Mangde og af den Godhed, som Menneskene onske det. 
Mange have derfor med Bellmann sunget: ”Ack om vi hade 
god’ vanner en sa Ungerskt Yin for var strii})a”, — medens 
andre have sogt at erstatte den savnede Viin ved andre 
Drikke. Disse Bestrabclser, som vi tildeels skylde Til- 
virkningen af 01 og Brandeviin, ere i de senere Aar ofte 
bleven dadlede, og Dnsket om at standse de Ulykker, som 
fremkaldes ved en overdreven Nydelse af Brandeviin og 
