229 
Forklarin^en af Dobbeltbrydningen og* Farvespredniiigen, 
som fra forst af hade foranlediget Grimdliypothesen oni 
de molekul^ere Kra3fter, saa bliver jo deime sidste Hypo- 
tliese ganske overtlodig, og en Hypotliese, der er overtlo- 
dig, er falsk. Det liele sammeiisatte Apparat afHypotlie- 
ser blive kun vilkaarlige Tilssetiiinger til Tlieorien, saa- 
snart Periodiciteten formaaer at forklare Alt. 
Ligesom i de andre Grene af den mathematiske Phy- 
sik ere vi altsaa ogsaa i Optiken nodte til at opgive de 
ssedvanlige Forestillinger om de molekul?ere Krafters Natur. 
Det vilde iiu kim gavne lidet at forsoge paa at grimdlsegge 
Lystheorien paa nye pbysiske Hypotlieser, paa nye Forestil- 
linger oin, hvad der foregaaer i Legeinernes Indre, Xoget 
livorover vi inaaske slet ingen Forestilling kiiiine gjore os. 
Vor Tids Videnskab tager overliovedet en anden Pvetning 
og soger at komme bort fra alle den slags Forestillinger^ 
der kun ere Lygteina3nd for Yidenskaben og maaskee ikke 
bedre Forere^ end de rare det fordiiin paa Bacos Tid. 
Yi behove i Lysets Tlieori ikke at kjende andre Stor- 
relser, end saadanne, som iimiddelbart eller middelbari 
lade sig iagttage. Disse Storrelser ere: Intensitet, Hastig- 
lied, Forplantelsesretning; Farve, Fase og endelig Polarisa- 
tionsplanets Eetning. Det Indtryk, Lyset gjor paa vort 
Die, varer som bekjendt i nogen Tid, og den Intensitet, 
som vi iagttage, er derfor en Middelintensitet, eller KSummen 
af alle Indtryk igjennem et Idle PTdsrum. Tmnke vi os, 
at Diet var i Stand til at iagttage Intensiteten i livert en- 
kelt Moment og i livert Punkt i Riimmet, saa vilde det 
ikke alene kunne bestenirne Middelintensiteten, men ogsaa 
Lysets Hastiglied, Forplantelsesretning, Farve og Fase, tlii 
enhver Forandring af disse Storrelser maatte modilicere 
Indtrykket. Yi kunne derfor sammenfatte alle disse Stor- 
