232 
bagekastede og briidte Lysstraaler overalt i Legemet. Men 
vi have nii netop de Tresnelske Love for Lysets Bryd- 
ning og Tilbagekastning, der med fuldkommen Paalidlig- 
hed bestemme dette Forhold, og jeg maa liertil foie, at 
de Jaminske Forsog over Lysets Tilbagekastning ingen- 
liinde rokke disse Love, men stadtieste dem tvertimod, 
ligesom alle andre Forsog, fiildstmndigt. 
Jeg er ad denne Vei kommen til folgende Grimdlig- 
ninger for Lysets Bevsegelse i bvilkesombelst gjennein- 
sigtige Legemer: 
d /d^ 
dy\ 
\ ^ i 
fdC 
_ 1 d^ 
dy \dy 
dx) 
^~dz\ 
\^dx 
dr) 
dl- 
d (dr^ 
d:\ 
1 1 
(d'^ 
drj\ 
dr \dz 
dy) 
1 dx^ 
\dy 
dj) 
* 0)^ dl^ 
d /d'^ 
r/IN 
d . 
(dri 
d:\ 
1 dK 
dx \dx 
dz) 
' dy ^ 
[dz 
dy) 
til disse Ditferentialligningcr inaae sliitte sig Ligninger, 
som angive Forbiudelsen inellem Lyset og Composanterne 
? 2 , disse ere for Lysintensiteten 
/=i, + + D 
(fj- / 
Og for Polarisationsplanet 
I (.F — (?/' — r;^) + C (^' — z) = 0, 
idet y', z' ere Polarisationsplanets lobende Coordinater. 
Der er nu vis Yilkaarligbed ved Bestemmelsen af selve 
Begreberne Intensitet og Polarisationsplan i de lieterogene 
Legemer, fordi de her ikke lade sig experimentelt tast- 
saBtte. Polarisationsplanet er derfor vilkaarlig bestemt som 
for de liomogene Medier, medens (let ved Bestemmelsen 
af Begrebet Intensitet er fastlioldt, at Intensiteten af alt 
det brudte og tilbagekastede Lys er for et brydende, fuld- 
kommen gjennemsigtigt og bomogent Legcme, livis et saa- 
dant existerede, lig Intensiteten af alt det indfaldende Lys. 
Vilde man bestemme disse Storrelser paa andra ]\Iaader, 
