239 
Det g'jielder oiii vecl deime Undersogelse at udtrykke 
Ikydningsforiioidet vcd Constantenie i det aiinindelige Ud- 
trvk for den periodiske Funktioir , men da Forsogeiie 
kiiiine og nodvendigvis maae ved Beregning befries for 
den pertiirberende IndtiydeFe af Farves})redningeip kan 
ogsaa Beregningen ganske abstraliere fra de sinaa 8torrel- 
ser ap. Det er da under denne Foriulsjetning (c^p = 0) 
lykkedes inig at tinde den exakte V^erdi af Brydnings- 
forlioidet udtrykt ved en Brekke, soin netop i sine forste 
Ledj altsaa tiina3rineisesvis, amgiver den omtalte Lov for 
Ijrydningseynen dog ikkun under een Forudsadning, 
neinlig den, at Legemerne bestaae af iiforanderlige, gjen- 
nemsigtige Dele, Iilolekuler, adskilte ved Kiiin, iivor Bryd- 
ningsforlioidet er soni i det toniine Bum. De forste Led 
i den omtalte Biekkeudvikiing give, naar V er det redu- 
cerede Brydningsforliold, p Ijegemets Yagtfylde, Q og R 
to Constanter, 
= M — Q — . ^ - eller tilnarmeisesvis M=Q — rf, ^ 
Endvidere findes for Blandinger 
Q ID ~ Q, u\ + Q., u\y 4- . . . 
Rw = R, IV, -i- R.y + . . . 
Man maa dog ikke beri troe at kunne Hnde iiogen exakt 
Lov, denne viser sig tvertimod at biive yderst indviklet. 
Vi ere saaledes komne et Skridt videre i vort Kjend- 
skab til Legemernes Indre, tlii berer Dobbeltbrydningen os 
om en Beriodicitet i Krystallernes Indre, der gjerne kan 
gjentage sig uendelig mange Gauge paa en endeiig Stnek- 
ning, larer Farvespredningen os, at dette sidste dog ikke 
er Tilfaldet, at der er endelige smaa Afstande mellem eon- 
sekutive Lag, og at alle Legemer have en Beriodicitet i 
deres Indre, saa forklarer Lmren om Brydningsevnen dette 
