241) 
kim til (let Punkt af Koriiialeii, livor samiiie skjan’es afen 
aiiden, der efter Forholdeiies Xatur medforer eii lige Ha- 
stiglied i Skjariiigspunktet. 1 eii eirkeltbrmet, c\'liiidrisk 
l^edning falder Normalernes Skjarmgspiuikt i Centrum, og 
iiaar Ledningen er lieelt fyldt, vil den frie Overflade altsaa 
viere rediiceret til en Linie (Ledningens Axe), livor Hastig- 
lieden vil viere et 31axiniuni. Den Yandniasse, soni betin- 
der sig inellem to vilkaarligt valgte Xormaler, er kim paa- 
virket af den Deel af Ledningens Overflade, der ligger 
imellem disse Xormaler. For en plan Ledning uden Diek- 
sel vil Vandspeilet falde sammen med den Overflade livori 
Hastiglieden er et ^Maximum, saafremt Strommen bevieger 
sig i det lufttomme Kum. Er Strommen derimod begnend- 
set af to parallele Planer, og ere begge Planer af saniine 
Peskaffenlied, saa vil Modstanden imod Vandets Bevmgelse 
i Ledningens to Halvdele, na3rmest disse Planer, vmre lige 
stor, og den frie Overflade vil da falde midt imellem de 
omtalte tvende Planer. Udover Dmkselet en inindre Modstand 
end Biinden, vil Stromliastiglieden blive storre ved Dmkselet 
end ved Bunden, og i dette Tilfmlde vil altsaa den fri 
Overflade i Strommen, det vil sige den Griendseflade, livori 
Vandet kan betragtes som fuldkomment frit, og livori Strom- 
liastiglieden altsaa stedse er et Maximum, nmriiie sig imod 
Diekslet. Men selv i en aaben Ledning viser det sig i 
Beglen, at Stromliastiglieden i Vandspeilet er mindre end 
lidt derunder, livilket naturligviis liidrorer fra, at Luften 
udover en lignende, skjondt svagere Virkning, som Bunden 
af Ledningen, og BoiLEAU fandt saaledes, at Hastiglieden 
var storst i en Dybde af ^ til i af liele A'anddybden. 
Efter paa denne !Maade at have forvisset niig oni, at 
Formlerne (3) og (4) fuldsta3iidigt stemmede overeens med 
Boileaus tvende Riekker af Forsog, liavde jeg tilstraekkelig 
