272 
af en yngre Hornblendegranit i et ikke iibetydeligt Felt^ 
(Hornblendegraniten bestaaer af Ortboklos, Oligaklos, Horn- 
blende og Qvarts i grove Korn). 
Gneisgranitens Overflade er i liele Strsekningen fra 
Lindesnaes og til begge KSider af Sietersdalen saa langt 
nord som til Lysetjord yderst coiiperet og vild. Mellem 
Lyseljord og Bykletjeld derimod er Overfladen ganske 
plan og jaevn som en Slette og ligger i en Hbide 
af omtrent 3000 Fod over Havet. I denne Hbislette 
gjbre Dalene Indsnit. Den bbiner sig nordover langs 
den siliiriske GraBiidse lidt efter lidt indtil 4000 Fod og 
nfod Vest skraaner den rask mod Havet i Stavanger Fjord 
og baerer ndenfor de paa Kartet antegnede stbrre siliiriske 
Afleininger oftere smaae bformige Hester af tidligere over- 
alt forbaandenvaerende siliiriske Daekke. Denne jevne Over- 
flade var Bnnden af det siliiriske Hav, og dersoni man 
ikke tager sin Tilfliigt til en tidligere Hievning og derpaa 
folgende Synkning for Siliirtideip bvortil der ingen Griiiid 
foreligger, er man nbdt til at antage, at Gneisgraniten op- 
rindelig var et siibmarint Udbriid og, at den bar stbrknet 
i Vandet med en ganske jevn Overflade. 
Langs Gnendserne, bvor Tryk mod Siderne bar vaeret 
virksomt, kan der vistnok oprindelig have vaeret dannet 
Ujaevnheder i Overfladen, men alle de Dale og Fjorde, der 
skjaere ned gjennem den siliiriske Bedaekning og dybt ned 
i Griindfjeldet, maa ene og allene skylde den i en langt 
senere Epoke virkende Gletscberiis sin Tilvmrelse. Havde 
der vaeret det mindste Spor tilstede af Dalfbre for Siliir- 
tiden, selv kim som store Spraekker eller Klbfter, maatte 
disse vaere blevne fyldte med siliirisk Material, bvoraf dog 
nogle Hester maatte staae til at gjenfinde. 
