275 
drage sig Opma3rksomheden, saasom vi her have at gjore 
med vildeste Sneefjelde, hvori det ikke er let at reise. 
Selv i det sydligste Bjkleljeld er der peremierende Siiee- 
fonder. ]\raii reiser gjerne i Klol’terne og der liar man i 
Almindelighed under sin Fod det ahskrahede Grimdljeld, 
mederis de silnriske Tinder hmve sig til begge Sider med 
Taggerne indhyllede i evig Snee og lis. I de lavere Egne 
kjende vi derimod de eruptive Masser hedre. 
Vi have saaledes det store Noritfelt mellem Farsund 
og Angne Kirke paa Jsederen, hvilket med sit Indfald af 
Titanjern allerede for en storre Deel var kjendt af ‘Pro- 
fessor Esmark. 
Noriten er som bekjendt en Labradorsteen med til- 
blandet Hypersteen, medens i Gabbroorne Hornblende eller 
Dialing ])leie at vmre tilstede i storre Mamgde end Labra- 
doren. Den fdrstmevnte bar derfor en lysere Farve^ den 
sidstmevnte en mdrkere. De imerkelige, paa sjeldnere 
Mineralier saa rige Granitgange paa llitterd ere saa godt 
beskrevne af Scheerer og Andre^ at jeg her kun behover 
at imevne dem. 
8enere Tids Sbgninger bar i dette Felt bragt for Da- 
gen storre Masser af Titanjern^ som nn synes at komme 
til at spille en Polle i det practiske Liv. Ved Sogndal 
omtrent midt i Feltet er der saaledes forhaanden en Gang 
af over 1500 Favnes Lsengde og indtil 20 Favnes Mmg- 
tighed og paa et] Pnnct i Nmrheden, Blaaljeldetj er der 
meget store men mindre regelmsessige Masser af titaarigt 
reent Titanjern. Disse Titanjernforekomster forholde sig 
som senere eruptive Gauge indslnttende Brudstykker af 
den omgivende Norit. 
Videre have vi et Gabbrofelt i Torrisdal, der bar be- 
tydelige Masser af Magnetjern og Titanjern ved sine 
