279 
ning, farm skal att nppge metalleiis sjclfstandighet, dock 
endast sa, att dess bada syror, sasoni fortfarande livar for 
sig bestaeiide^ iiiiderordnades Niobium vid sidau af de fbrut 
demia metall tillerkiinda. Undeniiobsyraip som foriit rakat 
af Hermann betraktas som den hbgsta syretoreningen, blef 
sMedes N^iobsyrlighet Nb^O^^ Il.mensyran deremot " Niohsyrad 
Niobsyrliglief Nb'O^NbO^j Ilmen syi'liglieten ^lialfniobsyrad Ni- 
obsyrlighef 2NlrO’,NbO^, badadera bildande sina sjelfstan- 
diga serier af salter. Niohsyran var ej med sakerliet be- 
kaut i fritt tillstand. Hoses Mobsyra eller Pelopsyran skulle 
vara fiirorenad af Tantalsyra. 
iEqvivalenterna, som utan angifna skill rojde en ovan- . 
lig fbrilnderlighet, uppgafvos 
Ta. 
Nb. 
11. 
Ar 
1847. 
106.49. 
100.12. 
62.93. 
1855. 
68.89. 
102.12. 
92.89. 
» 
1856. 
68.89. 
52.40. 
— 
Dessa Hermanns uppgifter; som ocksa knappast skulle 
fbrtjena en kritisk granskningj lemnades af Hose utan 
vidare afseende. f]ndast pjxstaendet, att den gula chlori- 
dens syra (Helop- eller Niobsyra) innehbll Tantal, blef ser- 
skildt vederlagdt genom fdrsbk af v. OSTEN, enligt livilka 
Hodenmaiser, saviil som Grbnlands ocli Nordamerikas Co- 
lumbiter skulle utgbra rena Niobmineralier. 
V. Koeell bade som kannetecken pa sin Diansyra, 
som tbrst antraffades i en art Finsk Columbit, Euxenit, 
Tyrit m. fl., uppgifvit dess egenskap att med tenn ocli 
cblovatesyra ge en rent bla Ibsning. Hose antog den bla 
fiirgeip som ej skulle erballes med Hodenmaisersyran (Un- 
derniobsyranj, endast bilrrora af inblandad Wolframsyra. 
Hermann menar, att det ilr balten af Tantalsyra, som gbr 
att ej iifven sistniininda syra ger den ifragavarande reac- 
