284 
att iippelialla mig vicl analysens resiiltater, torde vara nog 
att namna, att den hvita chloriden i vdigas, sdvdl sorn kol- 
syregas^ vid hastig uppliettning sdnderfaller i syra och gul 
chlorid, livilka val bada saledes inaste antagas som i forc- 
ningen pr^eexisterande. A andra sidan fdrfaller harmed 
antagandetj att man ej af den ena chloriden kan omedel- 
bart erhalla den andra, atminstone sa att saga i den ena 
riktningen. 
Abir nil ater den hvita chloriden en oxichlorid, maste 
ocksa syran, som vid dess sbnderdelning l)ildades, vara 
2-atomig niobsyra. Men vid iindersbkning af natronsal- 
terna faim jag stiindigt en for hog natronhalt, eller oni- 
kring 21 pr. i stallet for 19, som det niobsyrade saltct 
skulle innehalla. Jag befann mig pa sainma piinkt som 
Eose vid iindersbkningen af den hvita chloridens syra, men 
hade gatt miste om mbjligheten att, sasom lor Rose maste 
vmrit belt natiirligt, forklara syrans afvikande niattnings- 
kapacitet relativt till sjelfva Niobsyran sasom beroende 
pa dess egenskap af liigre oxidationsgrad an denna (Natron- 
salterna voro, jemte den hvita chloriden, de starkaste bc- 
visen lor iinderniobsyrans existens). Jag sbktc till en bbr- 
jan orsaken till natronbfverskottet i den tillfalliga bild- 
ningen (vid mina, saviil som Eoses torsbk) af basiska sai- 
ler, sadanas tillvaro ocksa af Rose bevisats. Med natron- 
salterna sbkte jag emedlertid fbrgafves komma pa det rena. 
Fragan blef fortfarande obesvarad, tills jag, vid ana- 
lys af Eiixenitsyrans chlorid, fann att, efter dess samnian- 
silttning att dbma, metallens equivalent maste vara vida 
liigre an for Eoses Niobium blifvit iippgifvet, neml., om- 
kring 42 i stallet for nara 49. Klaven var denned gifveii 
till tydning af Natronsaltets sammansattning, da en min- 
