ail 
(lesslikes ilr i ])eroriiig’ mcd den scdiiare trMens aiidra 
ilnda. Likasom de bada tradarne saluiida bilda en greiiad 
ledare lor den elektriska strbniinen, skulle de bada Ibsta 
kroppanie iilVenledes erbjiida elektriciteten tvenne vagar. 
Oni nn den ena Kroppens ledningsfbrmaga vore = ^ , 
den andras = ^ , sa skulle Ibljaktligen liela blandningens 
adedningsbirmaga blitVa = - + = • Eller oni rak- 
ningen, likasom uppinatningen, sker uti ledningsfbrinagans 
inverterade varde, i ledningsmotstandet, sa skulle i delta 
tall, om den ena kroppens ledningsmotstand salunda vore 
= < 2 , den andras =b, blandningens motstand blifva = 
Uti det harjemte bifogade utdrag nr den af oss tbrda 
Jurnal iUVer de anstallda observationerna^ 'belinnas talen 
uti den med det salunda l)erilknade viirdet lor blandnin- 
gens motstand eller med rubricerade kolunin pa nagra 
stallen bfverensstamma med de observerade motstanden. 
Delta intraftar uti observationerne N:ris 72, 75, 1(H) ocli 111. 
Uti N:o 72 aro tvenne syror: klorvatesyra ocli svafvel- 
syra sainmanbirda; uti N:o 75 tvenne l)aser: kali oeb natron; 
uti N:o 100 ill* det en bas, natron, soni sammanfbrts med 
ett silt eget salt klornatrium; ocli uti N:o 111 ilro ater 
tvenne baser: natron och ammoniak, sammanbirda. Hypo- 
thesen om stromgrening, der kemisk lorening icke eger 
rum, vinner sbUl af denna (ifverensstammelse mellan de 
observerade ocli beraknade sitfertalen-^). 
') Delta stricler emot de af Prof. Magnus i Pgf. An. 1858 anfdrda riisonne- 
raanger, angaende sattet for Jonernas vandriug. Men sa lange lians argu- 
ment inskninker sig dertill, att lian icke kan forestalla sig en sadan del- 
ning. som skulle fdrutsatta saltpartiklarues ornedelbara berdring; kunna vi 
icke uuderlata att tillerkauua vara observationer hdgre vitsord. 
