Bilaga Lilt. F. 
Oxidatioiisforsok iiied Hrom. 
Af C. W. B lorn strand. 
Oet ar eii af gammalt bekant sak, aft saltbildarne verka 
kraftigt oxiderande vid narvaro af syrehaltiga amnen sa- 
som alkalier, vatten o. s. v. Saluiida kommer t. ex. cldo- 
ren allt som oftast till anvandniiig inom den oorganiska 
chemien sasoni nara nog det kraftigaste oxidationsmedel, 
som man pa vata vagen bar att tillga. 
Inom det orgaiuska omradet bar deremot denna salf- 
bildarnes inverkan jemfdrelsevis mindre nppmarksammats, 
da man i vara larobocker vanligen inskranker sig till an- 
niarkningen att de vid narvaro af vatten eller alkalier verka 
fiirstbrande pa det organiska amnet, der ej, sasom vid fdre- 
ningar af pbenylgnippens radicaler, endast den vanliga sub- 
stitntionen tbrsiggar. Sasom tall af oxidation namnay t. ex. 
aldebydernaKS syryattning, yayom bittermandeloljans till Ben- 
zoesyra, jeinte ett oeb aiiiiat liknande. 
Det viiekte deribre min serykilta nppmarkyambet, da 
jag fdrflntna aret vid nagra forsok att for vidare iinder- 
ybkning framytalla Brombenzol, Jemte den ybkta produk- 
ten, vid bebandling med alkali erlibll en benzoeyyran lik- 
nande aromatiyk syra. Jag niayte ynart inye, att syrany 
bildning berodde derpa, att bromen jag anvande ej var 
fullt befriad Iran vatten. Vid tornyadt forsok med serskildt 
tillsatty deraf, ntfbll ockya resnltatet biittre an fdrnt, oni 
ockya alltid syran nppkom i jemfcirelsevis bdgyt ringa nuingd, 
