(let kim kom an paa at see, livor meget staerkere Udstraa- 
lingeii cr i eet Tilfselde end i et andet, eller hvor stol- 
en Deel af Straalerne der kan gjennenistrmnme et Legeme 
0. s. V. 
Ved mine Forsog- var det derimod nodvendigt at maale 
V'arinestraalingens absolute Storrelse, og Jeg maatte saa- 
iedes S 0 ge efter et Middel til at omdanne Midtiplicatorens 
Angivelser til et ahsolut Maal. Jeg anbragte derfor i for- 
skjellige Afstande fra Tliermosoilen en Varmekilde, livis 
Udstraaling kunde maales, og bestemte derniest Udslaget. 
8om Varmekilde benyttede jeg en Glaskngle ined varint 
^And, livis Vannegrad og Afkjoling kunde maales ved et 
folsomt Thermometer. Varnietabet, som Kuglen led, blev 
altsaa maalt ved Afkjolingens Storrelse fra Minut til Minut, 
idet Productet af denne ^St 0 rrelse og Vandets Vmgt angiver 
det Antal Varmeeenlieder, som Kuglen i den anvendte Tid 
bar afgivet. Sa3t f. Ex. at Kuglen rummer 1333 Gram 
AAnd, og at selve Glaskuglen reprmsenterede 18 Gram, 
da vil en Alkjoling af en Grad svare til et Varmetab af 
1351 Yarmeenlieder. Naar nu lagttagelserne viste, at Van- 
det ved en ^barmegrad af omtrent 50'* i GJennemsnit hvert 
Idinut blev afkjolet 0'’,185, saa led altsaa Kuglen i hvert 
Minut et Varmetab af IbbV . 0'*,185 = 250 Varmeeenheder, 
(let er en Varmemmngde, der er tilstnekkelig til at op- 
varme 250 Gram A and P Celsius. 
Men dette Abarmetal) er ikke udelukkende foraarsaget 
ved Udstraalingen; en stor Deel af Varmetabet hidrorer 
nemlig fra den Afkjoling, som Luften frembringer, og 
denne Deel vil altsaa ikke faae nogen Indflydelse paa det 
thermoelektriske Apparats Angivelser. Ifolge Dulongs 
omtattende Undersogelser er (let imidlertid muligt for Til- 
fselde som det foreliggende smrskilt at bestemme den Af- 
