498 
1. Altid skred Epidemien freni i den meimeskelige 
Samficrdsels Spor, fra Bygd til Bygd, fra Gaard til Gaard. 
Naar to Nabohygder eller Xabogaarde paa Griind af niel- 
lemliggende Naturhindringer ikke liavde Kommimikatiou 
med liinanden, kiinde den ene van’e aldeles fri og den an- 
den i hoieste Grad inficeret, hvor kort den direkte Af- 
stand inellein deni end kunde rare. 
2. Naar Sygdomnien koni ind i et Hns, blev der ved 
en noiagtig Undersogelse som oftest (75 Procent af Til- 
fseldene) paavist, att den 8yge liavde liavt Gingang med 
en anden Syg eller Rekonvalescent, benyttet en Saadans 
r Klader, adagt Besog i et sygt Hns, eller at en Syg eller 
Bekonvalescent liavde besogt Hiiset o. d. Kunde ikke saa- 
dant formentlig direkte Bevis for Sinitte opdages, fandt 
mail ialfald^ at KSmitte kiinde viere overfort ved frisk Per- 
son^ som liorte lijeimne i sygt Hns, altsaa ved at Kanta- 
giet inaatte have fiilgt deiines Klseder o. d. 
3. Xa*sten konstant angrebes fra Forst af knn 1 In- 
divid i Hiiset. Sednerelien angrebes Flere og da jievnlig 
t 
mere end 1 ad Gangen. 
4. Sygdoinmen forlod sjelden et angrebet Hiis^ for- 
inden ialfald de tieste Born i saniine liavde vseret antastede 
af den. 
5. Fuldstsendig gjenneingaaet recidiverer Sygdommen 
na3sten aldrig (lios mig knn i 1 af 320 Tilfselde). 
G. Kan man overliolde en gjennemfort Afspserring^ vil 
det, selv midt i de inest inficerede Omgivelserj vaire inidigt 
at holde Sygdoinmen lule. 
7. Atmospliseriske Forliolde (Yindretningeig Vindenes 
Styrke, Fugtigliedsgraden, Tliermoineterstanden o. s. v.) 
kiinde ikke tillsegges iiogen luddydelse paa Fpideuiiens^ 
Gang og Udbredning. 
