550 
lade den redan anmarkta njnrlika formen, men atskilligt 
annat talade dereinot; 3:o) tumoren herodde pd en enterolit 
uti coeciim; liareinot talade tnmdrens rdrlighet, dess djupa 
nedsjimkning; att qvinnan en langre tid lidit utaf diarrhe^ 
att qvinnan pasted att den ej tilltagit i volym o. s. v. ; men 
hvad som syntes bevisa det, var tnmdrens betydliga tyngd^ 
ty vid upptdrandet nr lilla backenet och vid tlyttandet af 
den riirliga tnmdren hit och dit, marktes t} dligt, att den 
hade en ovaniig tyngd och hard konsistens. Pa grnnd hiiraf 
stalldes diagnosen sasom sannolikast, att tumoren herodde 
pd en tarmsten uti coecum, som genom sin tyngd forandrat 
tarmens Idge, och att it'ran den s jnka tarmen ntgatt sedermera 
en seknndar peritonit, som vallat fastvaxtning vid fnndns 
nteri. Behandlingen var natnrligtvis belt och hallet palliativ. 
Qvinnans krafter aftogo sa smaningom under okadt 
diarrhe, och midsommardageiq straxt efter middagen, tick 
hon pldtsligt svara slitande smilrtor i och omkring kndlen. 
Patienten kollal)erade, gallfargade krakningar pakommo ofta, 
pnlsen blef tradtin 120, kropj)en betackt af kallsvett, hander 
och fdtter iskalla; vid nndersiikning af tnmdren befanns 
densamma djnpt nedtryckt i lilla backenet och betydiigt 
dmniande. Sedan den blifvit reponcrad, varma krns blifvit 
applicerade kring de kalla extremiteterna, och stimnlantia 
gifna invartes, aterkom smaningom varmen nti kroppens 
periferiska delar, pnlsen l)lef fnllare ocli tillstandet i all- 
manhet nagot fdrbattradt; men krafterna aftogo mer och 
mer, tills ett stilla delirium tillkom ett par dagar fore dd- 
den, som intraftade den 2 Jnli. 
Ohduktionen den 3 Jidi besannade diagnosen. Vid 
bnk-kavitetens dppnande, var peritonaenm sa viil viscerale 
som parietale glansldst, ))a manga stallen lidigt injicieradt, 
isynnerhet i nedre delen af bnkhalan. Tarmarna voro ])a 
