Senere haves hos os ingeii Beretiiiiig- cm Epidemie af 
(leniie Sygxlom for fra Aarene 1845 — 47, da Diphtherit op- 
traadte epideniisk med stor Heftighed i Byeii Troiidhjem 
(beskreven af Dr. Roll i ’’Norsk Mag-azin for Lsegeviden- 
skab” anden Rjekke, aiidet Bind, 1848) hvor ifdlge Medi- 
cinalberetningen for 1846 i samme Aar 350 Individer bleve 
ang-rebne og 57 dode, medens Roll anslaaer de i Byen 
under hele Epidemien Angrebnes Antal til 7 a 800 Menne- 
sker. Rolls Beskrivelse af Sygdommen stemnier fnld- 
kommen overens med det Billede, den i vor nuvserende 
Epidemie frembyder, og man finder hos Roll ligeledes 
omtalt efterfblgende Svinkkelser og paralytiske Bhsenome- 
ner, der dog i denne Epidemie synes at have vseret inin- 
dre fremtraidende end i vore Dage. Fra Trondhjem nd- 
bredte Sygdommen sig i de iimviite Aar til en Deel af 
Distrikterne omkring Trondhjemsfjorden, indtil Namdalen 
nordligst i Trondhjems Stiff, hvor i 1847 og 1848 angives 
omtrent 100 Behandlede med 16 Dode, ligesom den ogsaa 
udbredte sig sydover langs A^estkysten af Riget lige til 
Bergen, af hvilken Strmkning den isser angives at have 
udbredt sig i Romsdals Amt. I 1846 ytrede Sygdommen 
sig ligeledes epideniisk paa Thoten, ved den vestlige Bred 
af Indsden MJdsen, medens den idvrigt ikke vides paa 
denne Tid at have forekommet epideniisk ndenfor Trond- 
hjems Stiff. Intetsteds blev dog Sygdommen saerdeles ud- 
bredt eller farlig undtagen i Trondhjem, hvilken B}^ der- 
for ogsaa liar givet sit Navn til denne Sygdoni, der i 
daglig Tale hos os gjerne kaldes ’’trondhjemsk Halsesyge’’. 
Med Hensyn til Aarsagerne til Epidemien findes hos Roll 
den Bemserkning, at Aaret 1846, i hvilket de ulige fleste 
Tilffelde forekom, udmaerkede sig ved stadig torre, ostlige 
Vinde, efter hvilke Epidemien altid tiltog, medens der be- 
