581 
have afveget fra de sjedvanlige; iisermere Beskrivelser af 
vSygdoniineii liiules indtagiie i de sidste Jhnd af Magazin 
for Lsegevidenskab ligesom ogsaa Meddelelser deroiii vilde 
blive indtagiie i vore offentlige Beretiiiiiger oiii Siiiidlieds- 
tilstaiiden og Mediciiialforlioldeiie i Kiget. Kiiii skal jeg 
gjbre opiinerksoiii paa, at Paralyser mesteii overalt have 
viist sig som eii tenimelig almiiidelig Fblgesygdoiip og det 
ikke aleiie efter svserere Tilhelde men ofte ogsaa efter de 
letteste Affectioner. Lainhedstilfseldene have som oftest 
indfnndet sig nogen Tid, indtil et Par Maaneder, efter at 
Sygdommen ibvrigt var ophbrt; de have ismr angrebet Hviel- 
gets Muskier, Oiet og Extremiteterne, sjeldnere Truncus. 
Uagtet Paralyserne nndertiden have vieret meget iidbredte, 
have de dog kiiii i yderst faae Tilfselde medfiirt Dbden; 
i Almindelighed have de let veget for en almiiidelig robore- 
rende Behandling, ja i Keglen ere de tilsidst forsvnndue, 
0111 de end ere blevne overladte til sig selv, iiaar den Syge 
kun bar va3ret under taalelige Forholde, isan* hvad angaaer 
reen frisk Lnft og god Niering. 
Med Hensyn til Sygdonimens Aarsager er det at hegge 
Mierke til, at Bbrnealderen liar afgivet den nlige stbrste 
Deel af Syge, ligesom Dbdligheden hos den liar vmret 
stbrst. Medens Born under 1 Aar sjeldnere angrebes, vare 
Aldersklasserne fra 1 — 5 Aar meget mere iidsatte, men 
Alderen fra 5 — 10 Aar som det syues mest disponeret for 
Sygdommen; senere aftog Tilbbieligheden til at angribes 
med Aarene, og Voxne sees kun forholdsviis sjeldent paa 
Sygelisterne. Sygdomniens Farlighed synes at vsere stbrst 
i Alderen mellem 1 og 5 Aar, under 1 Aar gaiiile Born 
overstode den lettere, og senere aftog Dbdligheden med 
Aarene. Naar jeg dermest gjbr opnnerksom paa, at om- 
trent alle vore Lseger ere enige i, at tilskrive de hygiei- 
