snnrraiide eller brummaiule, stimdom imisikaliskt sjiingaiide. 
I deras lindriga form lioras de nagon gang iiitermittcrande, 
men i sa fall ej samtidiga med pulsslaget, (om ej nagon 
gang tillfalligtvis) , samt bfverga da ofta under sjelfva 
anskiiltationen nti ihallande ljud. De bildas, dessa Ijiid, i 
vena jugnlaris interna ocb hnfvudsakligast, om ej belt ocli 
ballet, i den utvidgade del deraf, som ligger omedelbart 
ofvanom clavicnla. De boras derfbre afven tydligast ocb 
nilstan uteslutande i det triangnlara riimmet, som bildas 
af bada Imfvndena pa muse, stcrno-cleido-mastoideiis ocb 
clavicnlas stcrnalanda. Isynnerbet gllller detta bbgra si- 
dan; ])a den venstra boras de tydligast, om stetoskopet 
sattes just bfver muse, cleido-mastoideus omedelbart of- 
vanom clavicnla. Detta iir beroende j)a det, sasom be- 
kant, nagot olika fbrloppct bos vena jugnlaris interna pa 
bbgra ocli ]>a venstra sidan. 
I afseende pa de omnamnda l)iljudens uppkomstsatt 
bafva asigterna varit delade ocb aro det annu i dag; fblj- 
aktligen aro afven tlera teorier derom uppstiillda. Salunda 
bafva somliga sbkt orsaken till dessa ljud uti blodstrbmmens 
()kade bastigbet t. ex. Aran, som, antagande en minskad tiit- 
bet ocb plasticitct bos blodet, fbrklarade dem uppsta genom 
blodkorpusklernas bkade rifning mot bvarandra ocb mot 
karlvaggen; andra ater bafva antagit en anomali i venvaggens 
spanning sasom orsak, ocb nagra bafva trott sig tinna den 
i abnorma svangningar bos venvalvlerna. Hamernjk bar 
uppstilllt en, sasom mig tyckes, sinnrik teori, ocb jag 
vill derfbr sbka att i kortbet bar framstalla densamma. 
Vena jugnlaris interna, sager ban, iir medelst bindvaf in- 
timt fiistad vid clavicnla ocb fbrsta refbenet. Ofvanfbr 
detta stiille vidgar sig venen, synnerligast den bbgra, fbr att 
bbgre upp aterigen minska sitt lumen. Niir nu den person 
