64G 
^enom sitt nii franilag'da forslag gjort vsig val fdrtjent ej 
blott af sitt eget faderiieslaiul, iitan atVen af vart. Man 
liar lios OSS liinge klagat derdtVer, att de atgarder, som 
Iran statens sida vidtagits tor vdrden at* de sinnessjnke, 
varit alltfdr otillriickliga, men de faktiska bevisen fbr det 
rattmatiga i denna klagan liafva iinnii eJ blifvit frainlagda. 
Vi sakna annii i denna stand exakt kannedoin oin sinnes- 
sjnkdoinariies freqvens i vart land, oeli saliinge detta ar 
liandelsen, — sa liinge man saknar kannedoin om det 
ondas onifang, kan man ej vanta, att botemedlen, som 
deremot anvandas, skola motsvara beliofvet. — 1 likliet 
med de talare, som fbrut yttrat sig, liyser jag tvifvel om 
tillfbrlitliglieten af det medeltal, livartill man liar i landet 
komniit vid fbrsbken att bestamma de sinnessj likes fre- 
qvens i forliMlande till befolkningen i sin lielliet. Dii man 
fran Kikets skiljda orter endast inlbrdrat uiijigifter pa det 
betintliga antalet ’’vansmniga’, oeh iiteslutande jia dessa upp- 
gifter grimdat berakningen, sa lider (let ej nagot tvifvel, 
att ett ej ringa antal blifvit iitelemnade, som dock onek- 
ligen tilllibra tbrenialen f<>r den psyeliiska sjukvarden. Sjie- 
cielt anser jag detta vara liandelsen med en stor del af 
Idioterna, livilkas tillstand i dertalet af fall fbga (ifverens- 
stammer med allnianlietens begrepp om vansinniga”. 
”Det verkliga medeltalet for de sinnessj uke i Sverige 
niaste salunda vara stbrre an det nii ofticielt iipjigifnaj 
men jag ar dock langt ifran att dela den bar nttalade 
asigten, att detta medeltal, da det engang blir med nog- 
grannhet bestamdt, koinmer att utvisa det sjukdomsfre- 
qvensen i Sverige ar lika stor som i Norge och Danmark. 
Jag tror, att vi i Sverige verkligen ej liafva ett sa stort 
antal sinnessjiike i fiirliallande till folkmangden, som man 
vid senaste folkrakning fimnit i grannlanderna. Ibland 
