14'J 
Viil oss! den tragedien lios oss iir slut! 
Xog viixte det val lagrar pS. vir bana, 
Men tistlar ock; — nied frojd vi bytte iit 
Mot fridens palm \§ly tvedragts slitna fana. 
Val oss! v^r Ragnanik re’n iir fdrbi 
Ocli liatets Fenrisulf for alltid fallen. 
Plj Thor, men milde Balder kora vi 
Till Xordens ofvergnd p§. Idavallen. 
r§, nornans tafla lasas nya ord; 
For seklers sekler stdr med gTiffeln skrifvet: 
”Ej brodraliat skall bunas mer i nord, 
Men brodrakurlek ; — kiirleken iir lifvet!” 
Ja, kdrleke?? dr Ufretl I dess sol 
Ett siide mogna skalL sS. rikt. att Sdder 
Skall se med undran mot vSr ’’kalla pol” 
Och prisa varmen, som den rikdom foder. — 
Men komnier oviins liiir och bultar pd 
VS,r lugna borg och vill dess ro fdrstdra — 
I)| res dig kampe! Liir den djerfve d§, 
Att nordens son ej glomt att sviirdet fora! — 
!Min s§.ng iir slut. For matt min lyra var, 
For hogt var iimiiet och min rost for ringa; 
Men an ett ord p§, hjertat ligger qvar: 
Fyll i till glasets rand och Fit oss klinga 
For Danmark yndicje og rige land, 
For Norges dghe dale, hole hjerge, 
Och dig, dn Drotfning med det hlda hand, 
Mitt fosterland, vSrt dyra, kiira Sverge! 
7:o Finland af Professor Sv. Loven; nedanstaeiide 
verser af H. Bjursten beledsagade skaleii: 
Traden stilla frani iitur griften 
Fordna minnen af vapenskiften, 
Af den stora, hoga bedriften 
For kulturens gryende dag! 
Auroras soner! vi fordom delat 
Bragders iira, — dS, Gud sd velat, — 
Tiden de djupa sdren helat. 
Knytom liter ett brodra-lag! 
