36 
(Suanicn 1751. 
aré clkt ara ki, nar ()on »rif« af TOagen , od) Da gdrt) 0 rt 
atcr fm Mtra gdng igen, fimHiIfcm De antve Dc Der ftDraé 
af famma ^usbeMiDe. ®e§c frcatiircn fagos ^unDraDctalé 
utom lanDperten, ^tvarc|fDe fotDeen mpefen^et fauD til 
frjIlnaD utom grafmanm, at förtiga Dem, fem tråffaDeé 
najfan ofioer alt nti rtaDcn. ®c jfo? intet ; Dtufae Docf 
i ffallcf for i!|utél^å|lar, inen dro nog cftaDige ocb IcDfam? 
me fot en eman at riDa pä. 
^dobaP roEte bäDe fmä ocf)^ffora, fajf än ^an ät 
fä roålfom fnné nog Dpt; men fållan uti pfpot, utau 
charoiitier eller btptuDaDe blaDcr, fom nåmnné pä 
0paui?a gigarro , äfroenleDeä Cardus intulIcD i pappet. 
®et båjla 0pan(Ea 0nnfct fom ifrän Cevilla. 0mä 
Dofer af ölitrctråD looro bäDe tvaefre oef) bruEelige. 
Caflaniolas fallaDeé 2 fmarta^ uät^an afianga 
ftäbitat , fom Sfnntimren meD et baiiD fajte miD tummen 
at fmålla meD nåt De DamaDe. 
©et irar noie, of gä utom jEaben ät lanDgfiDan, fp 
miD Denna porten oceaDeé man intet af tuUbetfänter ; utau 
nägra bejceDcliga päfier mi)te fnarare en främmauDc 
tvågen. 
ivar rätt prägtig, meDHenfäten 
päönnafiöor. UnDcr bomars fvtfianDe cd) Dplift nö|e, 
fom läcfaDe mängen bit ut Denna tiDen, fvivilaDe f)år en 
rapefenbet af allebanba jTags folf. ‘?}Jen pä anDra ftållen 
troro tvågarne ej fä ivacfra. 
0f|’ut9 od) forplågning är cbegtvåmligare beb 
längt Dprare ån b>-'é o§. ©e refanDe föra ftånDigt 
meD^jig böfor cd) piflolft, fä at man lätteligen fun? 
De tånfa Det De drnaDe fig i fält. ©e råDaé fot 
llröfmeti, fom in uti lanDet |fai tvara falifunt; men 
i)är uti Anclalufien nog allmänt. 4i>tt)öDan ocDfprä» 
fet åt f ommit : De el Andaluz guarda tu capuz. AI 
Anda- 
